Зохра
Казкове царство

Введення

Принцеса Ольга не була такою, як інші принцеси. Її не вабили пишні сукні та блискучі діадеми. Її серце прагнуло пригод, далеких мандрів та незвіданих земель. Щоночі, засинаючи у своїй м'якій постелі, Ольга мандрувала уві сні до казкових країв. Вона літала на спині крилатого єдинорога над смарагдовими лісами, розмовляла з мудрими словами, що мешкали у старих дуплах, та плавала на спині дельфіна у кришталево чистих водах.

Одного разу їй наснився дивовижний сон. Вона опинилася на квітковій галявині, посеред якої стояв старий дуб з різьбленим листям. З-під коренів дуба витікав струмок, вода якого сяяла, мов розплавлене срібло. Раптом з дупла вилетів маленький світлячок, який закружляв навколо Ольги, залишаючи за собою срібний слід. Світлячок підлетів до Ольги та прошепотів: "Казкове Царство чекає на тебе, принцесо. Знайди карту з сяючими зірками, і вона приведе тебе до нас."

Прокинувшись, Ольга відчула, що цей сон був незвичайним. Вона чітко пам'ятала слова світлячка та відчувала нездоланне бажання знайти карту з сяючими зірками. Її серце сповнювалося передчуттям неймовірних пригод.

З цього дня життя Ольги змінилося. Вона почала шукати карту в кожному куточку палацу, переглядаючи старі книги та сувої, розпитуючи слуг та придворних. Її мрія про Казкове Царство стала реальністю, яку вона прагнула втілити в життя.

Глава 1: Серце Квіткової Долин

У самому серці Квіткової Долини, де повітря завжди пахло солодким нектаром, а сонячні промені танцювали на пелюстках, мов іскринки, розкинулось Казкове Царство. Це була земля, де будинки будували з гнучких лоз, обвитих квітучими трояндами, а річки співали тихі колискові, переливаючись усіма кольорами веселки. Метелики, із крильцями ніжними, як шовк, влаштовували щоденні вальси під шепіт трав, а маленькі лісові ельфи майстрували для них крихітні музичні інструменти з росинок.

Правителем цього чудового місця був мудрий король Артур, людина справедлива та добра. Він любив свій народ і робив усе можливе, щоб зберегти мир та процвітання у королівстві. Але найбільшою гордістю короля була його єдина дочка, принцеса Ольга, справжня окраса Казкового Царства. Її волосся, кольору стиглого соняшника, сяяло, мов літнє сонце, а очі були глибокими та загадковими, як лісові озера, в яких ховалися відблиски зірок.

Ольга провела більшу частину свого дитинства у бібліотеці замку, величезній кімнаті, заповненій полицями, що гнулися під вагою стародавніх томів. Вона поглинала історії про хоробрих героїв, могутню магію та далекі, незвідані землі. Її улюбленими були казки про драконів, фей та чарівні королівства. Її серце палало мріями про пригоди, про те, щоб самій стати героїнею власної казки, а не просто читати про чужі подвиги.

Проте, життя принцеси не складалося лише з читання. Ольга любила гуляти в садах замку, де доглядала за трояндами, розмовляла з птахами та дружила з маленькими лісовими звірятами. Вона була доброю та чуйною, завжди готова допомогти тим, хто потребував її допомоги. Вона поважала батька, але часом сумувала, що не може розділити з ним тягар правління, адже король вважав, що її місце – в замку, а не серед державних справ.

Але найбільшим скарбом Казкового Царства була Райдужна Пташка. Її оперення сяяло всіма кольорами веселки, від яскраво-червоного до глибокого фіолетового, а її пісня була настільки чарівною, що могла змусити плакати навіть найзапеклішого воїна. Райдужна Пташка жила у серці Зачарованого Лісу, що межував з землями Казкового Царства, і її спів приносив удачу та процвітання. Завдяки її магії поля рясно родили, квіти цвіли цілий рік, а серця мешканців були наповнені радістю та надією. Вважалося, що поки звучить її спів, жодна біда не зможе торкнутися Казкового Царства.

Тому, коли одного дня до Казкового Царства прийшла темна звістка, це стало справжнім шоком для всіх. З Зачарованого Лісу зникла Райдужна Пташка. Її чарівний спів затих, і в королівстві почала відчуватися тривога. Поля почали всихати, трава пожовкла, а соковиті плоди зморщилися, втративши свій смак. Квіти поникли головами, втративши свої яскраві кольори, а їхній солодкий аромат змінився на гіркий запах зів’ялої трави. Навіть метелики перестали танцювати, їхні крила потьмяніли, а їхній політ став повільним та сумним. Мешканці Казкового Царства засумували, їхні обличчя спохмурніли, а сміх затих, замінений тихим шепотом страху.

Конец ознакомительного фрагмента.

Текст предоставлен ООО «Литрес».

Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на Литрес.

Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.