Юрій Гаврутенко
Казонька

Гл. 1

Я розповім вам казоньку

Про дівчинку – русалоньку.

Жила собі в далекому болоті жаба

Така бридка що навіть на губах помада

Не красила її ні грама.

То накрутить бігуді

То підкрасить очі

Але навіть упирі

Дружить з нею не хочуть.

І от, розлючена вона

На весь світ болотний

Припливла до чаклуна

Що серед жаб був дуже модний.

До нього в чергу на перед

Ставали за пів року

Бо він в магічних штуках метр

Та і шахрай нівроку.

Той на жабу подивився

Посміявся, покривився

Та і каже їй таке:

– Ні жабеля, тут на жаль

Я безсилий геть

Так, я майстер ліпить краль

Але ж ти страшна як смерть

В профіль, збоку і в анфас

Спереду і з заду

Навіть тисячі прикрас

Не сховають в тобі жабу.

Але ти не побивайся

Не лий сліз як піріжки

Просто я ще не стикався

С таким випадком тяжким

А ось за лісом, за горою

Є клініка краси і моди

Там по чаклують над тобою

Зразу станеш взірцем вроди.

Я направлення ось дам

Скажеш що від мене

Чародій один є там

Кажуть що він геній.

Будиш ти що та царівна -

Пишна миловидна

Красота буде безмірна

Не впізнає й мати рідна.

Довгий шлях до того краю

Де із жаби роблять кралю

Небезпеки грізні має

Їх не кожен подолає

Та набридло нашій жабці

В болоті жити, а не в казці

В тій сторонці де не глянь

Скрізь гнітюча сіра твань

Де сусіди і рідня

Такі ж потвори як вона сама.

І пострибала лісами

Болотами та полями

Аж на самий край землі

Де озера синьоокі

Випромінюють у небо спокій

Де квітками береги

Над ними птахи і джмелі

Оленята воду п’ють

А джмелі гудуть, гудуть…

Під собою землю шкраба

Туди суне наша жаба

Тут на зустріч їй ведмідь

– Гей зелене ти куди?

Куди несе тебе не чиста?

Чи ти не знаєш свого міста

Чого це від болота так далеко

Що, кусаються лелеки?

Жаба втомлено, з зітханням

Почала оповідання:

– Ой ведмедик не питай

Чому так далеко

Я іду за небо край

Не з добра, не від лелеки.

Вже занадто я гидка,

Навіть для болота

Товста, квола і липка

Як ота бридота.

А за лісом за горою

Чародійник практикує

Може він займеться мною

Мені вроду на чаклує.

– Знаю я тих чародіїв

Хоч вони і чаклуни

Та пластична хірургія

Не поможе вже тобі.

– Що ж мені робить ведмедик?!

– За горою, в лісі темнім

Є чудовисько одне

Страшне як гремлін

Кровожадне, хитре, зле

І якщо воно тебе

Поцілує а не вб’є

Перетворишся у ту ж секунду

В русалку дівчину – красуню.

Але знай і пам’ятай

Станеш ти чудовиська дружина

Прекрасна але підневільна.

– Та нехай, нехай я згідна

Мені вже байдуже

Кому буду я дружина

Жабой бути хуже.

Шлях не легкий

Шлях далекий

Через гори доли

Через дощ, мороз і спеку

Через негоди

Повзе жаба за красою

Конец ознакомительного фрагмента.

Текст предоставлен ООО «Литрес».

Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на Литрес.

Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.