Тетяна Мартін
Глосарії з медичної термінології украинсько-англійській. Glossary of the Medical Terminology, Ukrainian-English

У глосарії з медичної термінології наводяться медичні терміни двома мовами: українською та англійською і подається їх короткий опис. У глосарії терміни подаються відповідно до органів та систем людського організму, їх патології, діагностики та лікування. Глосарій буде корисним для медичних працівників, людей, які займаються перекладами медичної літератури та широкої публіки.
The presented glossary on medical terminology provides medical terms in Ukrainian and English and provides a brief description of them. In the glossary, the terms are given in accordance with the organs and systems of the human body, their pathology, diagnosis, and treatment. The glossary will be useful for medical professionals, people who translate medical literature, and the general public.
Секція 1. Системи Тіла Людини
Section 1. Human Body System

1.1. У тілі людини розрізняють системи: шкірну, кісткову, м'язову, травну, дихальну, сечовидільну, нервову, лімфатичну та кровоносну, серцево-судинну, ендокринну та репродуктивну.

Human body systems include the integumentary, skeletal, muscular, digestive, respiratory, urinary, nervous, blood and lymphatic, cardiovascular/circulatory, endocrine, and reproductive systems.

1.1.1. Шкірна або покривна система – це система органів, що складається зі шкіри, волосся, нігтів та екзокринних залоз.

The integumentary system is an organ system consisting of the skin, hair, nails, and exocrine glands.

1.1.2. Кісткова система дорослої людини (скелет) складається з 206 кісток, з'єднаних між собою хрящами, сухожиллями і зв'язками. Скелет забезпечує жорстку основу для людського тіла, захищає внутрішні органи та дозволяє пересуватися.

The skeletal system consists of 206 bones. It is the body's supporting framework and comprises bones and connective tissue, including cartilage, tendons, and ligaments. Protect internal organs from injury. Movement. Reservoir for storing minerals. Blood cell formation (hematopoiesis). It's also called the musculoskeletal system.

1.1.3. М'язова система людини. М'язову систему становить приблизно 600 м'язів, які забезпечують пересування тіла у просторі, підтримку пози, процеси дихання, жування, ковтання, промови, що у роботі внутрішніх органів тощо.

The muscular system is composed of specialized cells called muscle fibers. Their predominant function is contractibility. Muscles, attached to bones or internal organs and blood vessels, are responsible for movement. Nearly all movement in the body is the result of muscle contraction.

1.1.4. Травна система здійснює перетравлення їжі (шляхом її фізичної та хімічної обробки), всмоктування продуктів розщеплення через слизову оболонку в кров та лімфу, виведення неперетравлених залишків. Травна система людини складається з органів шлунково-кишкового тракту та допоміжних органів (слинні залози, печінка, підшлункова залоза, жовчний міхур та ін.).

The digestive system consists of the gastrointestinal tract plus the accessory organs of digestion. Digestion involves the breakdown of food into smaller and smaller components until they can be absorbed and assimilated into the body.

1.1.5. Дихальна система складається з носа, глотки, гортані, трахеї та легенів із бронхами. Газообмін здійснюється в альвеолах легень, і в нормі спрямований на захоплення з повітря кисню, що вдихається, і виділення у зовнішнє середовище утвореного в організмі вуглекислого газу.

The respiratory system consists of specific organs and structures for gas exchange (moving oxygen throughout the body and cleaning out waste gases like carbon dioxide). It includes airways, lungs, and blood vessels. The muscles that power the lungs are also part of the respiratory system.

1.1.6. Сечовидільна, або екскреторна система – сукупність органів, що виводять з організму надлишок води, продукти обміну речовин, солі, а також отруйні речовини, що потрапили в організм або утворилися в ньому. Сечовидільна система складається з пари нирок, двох сечоводів, сечового міхура та сечівника.

The urinary system, also known as the renal or urinary tract, consists of the kidneys, ureters, bladder, and urethra. The purpose of the urinary system is to eliminate waste from the body, regulate blood volume and blood pressure, control levels of electrolytes and metabolites, and regulate blood ph.

1.1.7. Нервова система – сукупність різних взаємозалежних нервових структур, яка разом із ендокринною системою забезпечує взаємопов'язану регуляцію діяльності всіх систем організму людини і реакцію зміну умов внутрішньої і до зовнішнього середовища. Нервова система складається з нейронів, або нервових клітин та нейроглії, або нейрогліальних (або гліальних) клітин.

The nervous system. The highly complex nervous system coordinates actions and sensory information by transmitting signals to and from the body. The nervous system comprises nerves and specialized cells known as neurons that transmit signals between different body parts. It is the body's electrical wiring. Structurally, the nervous system has two components: the central nervous system and the peripheral nervous system.

1.1.8. Лімфатична та кровоносна система системи відносяться до транспортних систем організму. Вони пов'язані та доповнюють одна одну. Система органів кровообігу складається з серця та кровоносних судин: артерій, вен та капілярів. Серце, як насос, перекачує кров судинами. Лімфатична система представлена лімфатичними капілярами, лімфатичними судинами та лімфатичними вузлами. Лімфатичні вузли входять і імунну систему.

The blood and lymphatic systems include the blood, heart, and blood vessels form the circulatory system. The lymphatic system (lymph, lymph nodes and lymph vessels) supports the circulatory system by draining excess fluids and proteins from tissues back into the bloodstream, thereby preventing tissue swelling. Also, the lymphatic system is a part of the immune system.

1.1.9. Серцево-судинна система забезпечує циркуляцію крові в організмі людини. Кров з киснем, гормонами та поживними речовинами по судинах розноситься по всьому організму.

The cardiovascular system is sometimes called the blood-vascular or circulatory system. It consists of the heart, which is a muscular pumping device, and a closed system of vessels called arteries, veins, and capillaries.

1.1.10. Ендокринна та гормональна система – сукупність структур: органів, частин органів, окремих клітин, що секретують у кров, лімфу та міжклітинну рідину високоактивні регуляторні фактори – гормони. Гормони – це високоактивні речовини органічної природи, які виробляються у спеціалізованих клітинах залоз внутрішньої секреції. Координуючим центром цієї системи є гіпоталамус.

The endocrine system is the collection of glands that produce hormones that regulate metabolism, growth and development, tissue function, sexual function, reproduction, sleep, and mood, among other things. Hormones are chemical substances and serve as messengers, controlling and coordinating activities throughout the body; the hypothalamus is the neural control center for all endocrine systems.

1.1.11. Репродуктивна система – це комплекс внутрішніх і зовнішніх органів та систем, які забезпечують процес запліднення, сприяють відтворенню людини та забезпечують продовження роду.

The reproductive system is a collection of internal and external organs that procreate in males and females. Due to its vital role in the species' survival, many scientists argue that the reproductive system is among the most critical systems in the entire body.

1.1.12. Дезоксирибонуклеїнова кислота (ДНК) – макромолекула (одна з трьох основних, дві інші – РНК і білки), що забезпечує зберігання, передачу з покоління в покоління і реалізацію генетичної програми розвитку і функціонування живих організмів.

Deoxyribonucleic acid (abbreviated DNA) is the molecule that carries genetic information for the development and functioning of an organism. DNA is made of two linked strands that wind around each other to resemble a twisted ladder – a shape known as a double helix.

1.1.13. Рибонуклеїнова кислота (РНК) – це полімерна молекула, необхідна для більшості біологічних функцій. РНК транслює генетичну інформацію в молекулярні механізми та структури клітини для регулювання активності генів під час розвитку, клітинної диференціації та зміни середовища.

Ribonucleic acid (RNA) is a polymeric molecule that is essential for most biological functions.RNA translating genetic information into the molecular machines and structures of the cell to regulating the activity of genes during development, cellular differentiation, and changing environments.

1.1.14. Хромосоми – це ниткоподібні структури, що складаються з білка та однієї молекули ДНК, які служать для передачі геномної інформації від клітини до клітини. Chromosomes Chromosomes are threadlike structures made of protein and a single molecule of DNA that serve to carry the genomic information from cell to cell.

1.2 Типи тканин організму.

Types of body tissues.

Тканиною називають систему клітин та міжклітинної речовини, які мають загальну або подібну будову, виконують в організмі одну й ту саму функцію.

Tissue, in physiology, is a level of organization in multicellular organisms; it consists of a group of structurally and functionally similar cells and their intercellular material.

1.2.1. Епітеліальна тканина це шар клітин, що вистилає поверхню (епідерміс) і порожнини тіла, а також слизові оболонки внутрішніх органів, травної системи, дихальної системи, сечостатевої системи. Епітеліальна тканина служить для захисту організму від мікроорганізмів, механічних пошкоджень, втрати рідини тощо. Види епітелію: плоский, кубічний, війчастий, залозистий.

Epithelial tissue relates to or denotes the thin tissue forming the outer layer of a body's surface and lining the alimentary canal and other hollow structures.

1.2.2. М’язової тканини є трьох типів: серцева, гладка та скелетна. Скелетні м'язи, прикріплені до кісток, відповідають за рухи скелета. Гладка мускулатура, розташована в стінках порожнистих внутрішніх органів, таких як кровоносні судини, шлунково-кишковий тракт, сечовий міхур і матка, знаходиться під контролем вегетативної нервової системи. Клітини серцевого м’яза розташовані в стінках серця, знаходяться під мимовільним контролем.

The three types of muscle tissue are cardiac, smooth, and skeletal. Skeletal muscle, attached to bones, is responsible for skeletal movements. Smooth muscle, found in the walls of the hollow internal organs such as blood vessels, the gastrointestinal tract, the bladder, and the uterus, is controlled by the autonomic nervous system. Cardiac muscle cells are located in the heart walls, appear striated, and are under involuntary control.

1.2.3. Сполучна тканина виконує опорну, захисну і трофічну функції. Анатомічно вирізняють волокнисту, скелетну, та з особливими функціями (жирова, ретикулярна, пігментна, слизова). Також її поділяють на пухку та щільну. Пухка з'єднує шкіру зі структурами, які лежать під нею, вкриває кровоносні судини та нерви. Щільна утворює дерму, сухожилля, зв'язки. Тверда сполучна тканина представлена кістковою і хрящовою тканинами, а рідка – кров'ю та лімфою.

Connective tissue is made up of fibers forming a framework and support structure for body tissues and organs. Connective tissue surrounds many organs. Connective tissue is classified into two subtypes: soft and specialized connective tissue. Cartilage and bone are specialized forms of connective tissue.

1.2.4. Нервова тканина – тканина ектодермального походження, що є системою спеціалізованих структур, що утворюють основу нервової системи і створюють умови для реалізації її функцій. Клітини та їх відростки, зв'язок та регуляція.

Nervous tissue is found in the brain, spinal cord, and nerves. It is responsible for coordinating and controlling many body activities. The cells in nervous tissue that generate and conduct impulses are called neurons or nerve cells. These cells have three principal parts: the dendrites, the cell body, and one axon.

1.3. Оболонки (мембрани) в організмі.

Body membranes.

Оболонки (мембрани) – це тонкі шари тканини, які покривають поверхні тіла, вистилають порожнини в порожнистих органах і утворюють захисні шари для внутрішніх органів. Вони поділяються на дві основні категорії. Це епітеліальні мембрани (епідерміс шкіри, слизова оболонка та сероза) та сполучнотканинні синовіальні мембрани.

Body membranes are thin sheets of tissue covering the body, line body cavities, and cover organs within the cavities in hollow organs. They fall into two main categories. These are epithelial membranes (skin epidermis, mucosa, and serosa) and connective tissue synovial membranes.

1.3.1. Епідерміс – зовнішній шар шкіри. Є багатошаровим похідним епітелію. У товстій шкірі (не покритій волоссям) він включає п'ять шарів, що розташовуються над дермою і здійснюють переважно бар'єрну функцію.

A cutaneous membrane is a multi-layered membrane composed of epithelial and connective tissues. The apical surface of this membrane is exposed to the external environment and protects the body from desiccation and pathogens. The skin is an example of a cutaneous membrane.

1.3.2. Слизові оболонки це – внутрішня оболонка порожнистих органів, сполучених із зовнішнім середовищем. Слизова оболонка покриває порожнини рота, поверхні органів дихання, сечової, статевої та травної систем, внутрішні поверхні очних повік та слухових проходів.

The mucous membrane is the inner shell of hollow organs that communicate with the external environment. The mucous membrane covers the oral cavity, the surfaces of the respiratory organs, the urinary, sexual, and digestive systems, the inner surfaces of the eyelids, and the auditory passages.

1.3.3. Серозна оболонка складається з волокнистої сполучної тканини та сприяє зменшенню тертя між органами. Стінки грудної, черевної та тазової порожнин, вистелені особливими серозними оболонками – плевра, перикард, очеревина.

A serous membrane (or serosa) is a smooth tissue membrane lining the contents and inside walls of body cavities, which secrete serous fluid to allow lubricated sliding movements between opposing surfaces. The serous membrane that covers internal organs is called a visceral membrane, while the one that covers the cavity wall is called the parietal membrane.

1.3.4. Синовіальна оболонка – це сполучна тканина, яка вистилає внутрішню поверхню капсули синовіального суглоба за винятком хрящових ділянок та виділяє синовіальну рідину, яка виконує мастильну функцію, дозволяючи поверхням суглобів плавно рухатися.

The synovial membrane (or synovium) is the connective tissue that lines the inner surface of the capsule of a synovial joint and secretes synovial fluid which serves a lubricating function, allowing joint surfaces to smoothly move across each other.

1.4. Клітини.

Cells.

Клітина – структурно-функціональна елементарна одиниця будови та життєдіяльності всіх організмів. Має власний обмін речовин, здатна до самовідтворення.

The cell is the smallest unit of living matter.. Cells are the basic building blocks of all living things. They provide structure for the body, take in nutrients from food, convert those nutrients into energy, and carry out specialized functions.

1.4.1. Типи клітин. У тілі людини виявлено понад 200 різних типів клітин. І хоча у всіх у них спадкова речовина однакова, у різних типах клітин активними є різні ділянки спадкових молекул.

Type of cells. There are over 200 different cell types in the human body. Each type of cell is specialized to carry out a particular function, either solely but usually by forming a particular tissue. Different tissues then combine and form specific organs, where the organ is like a factory where every type of cell has its own job.

1.4.1.1 М'язові клітини – особливий тип клітин, що становить основну частину м'язової тканини. Це довгі, витягнуті клітини, які забезпечують переміщення у просторі організму загалом, рух його органів усередині організму (серце, язик, кишечник та інших.). Властивістю зміни форми мають клітини багатьох тканин, але у м'язових тканинах ця здатність є головною функцією.

Muscle cells contain protein filaments of actin and myosin that slide past one another, producing a contraction that changes both the length and the shape of the cell. Muscles function to produce force and motion.

1.4.1.2. Нервова клітина або нейрон, це електрично збудлива клітина, яка призначена для прийому ззовні, обробки, зберігання, передачі та виведення зовні інформації за допомогою електричних та хімічних сигналів. Типовий нейрон складається з тіла клітини, дендритів та одного аксона. Нейрони можуть з'єднуватись один з одним, формуючи нервові мережі.

At the cellular level, the nervous system is defined by the presence of a special type of cells called neurons. Neurons have special structures that allow them to send signals to other cells in the form of electrochemical waves and chemicals called neurotransmitters. A typical neuron consists of a cell body, dendrites, and a single axon. Neurons can connect to each other to form neural networks.

1.4.1.3. Шестикутні клітини печінки (гепатоцити) – це клітини, які беруть участь у синтезі та зберіганні білків, трансформації вуглеводів, синтезі холестерину, жовчних солей та фосфоліпідів, детоксикації, модифікації та виведенні з організму ендогенних субстанцій. Також гепатоцити ініціюють процес жовчоутворення.

Hexagonal liver cells. Liver cells have a hexagonal shape.These cells are involved in the synthesis and storage of proteins, the transformation of carbohydrates, the synthesis of cholesterol, bile salts, and phospholipids, and detoxification, modification, and removal of endogenous substances from the body. Hepatocytes also initiate the process of bile formation.

1.4.1.4. Червоні кров'яні тільця, еритроцити – це найчисленніший клітинний компонент крові. Вони транспортують кисень до тканин організму та вуглекислий газ із тканин у легені для його видалення з організму. Червоні кров'яні тільця мають форму пончиків. Це двояковогнуті диски, форма яких дозволяє їм проходити через невеликі капіляри.

Red blood cells in the form of a doughnut. Red blood cells, erythrocytes, are a type of blood cell primarily involved in transporting oxygen to body tissues (from the lungs) and carbon dioxide from the tissues to the lungs to be removed from the body. Red blood cells are shaped like donuts. They're biconcave discs, a shape that allows them to squeeze through tiny capillaries.

1.4.1.5. Клітини підшлункової залози Клітини підшлункової залози беруть участь у регуляції травлення та регуляції ліпідного обміну. Також, у підшлунковій залозі є клітини, що виконують ендокринну функцію, клітини сферичної форми, що беруть участь у виробництві інсуліну.

Pancreatic cells The pancreatic cells produce digestive enzymes and secretions. The endocrine function of the pancreas helps maintain blood glucose levels. Types of pancreatic cells: alpha cells, which produce glucagon; beta cells, which produce insulin; delta cells, which produce somatostatin.

1.4.2. Клітинна стінка – оболонка клітини, розташована зовні від цитоплазматичної мембрани, і виконує структурні, захисні та транспортні функції.

A cell wall is a structural layer surrounding some cells outside the cell membrane. It can be challenging, flexible, and sometimes rigid. It provides the cell with structural support and protection and acts as a filtering mechanism.

1.4.3. Цитоплазма – напіврідкий вміст клітини, її внутрішнє середовище, крім ядра і вакуолі, обмежена плазматичною мембраною, 70–80 % води. Цитоплазма містить запас поживних речовин (краплі жиру, зерна полісахаридів), а також нерозчинні відходи життєдіяльності клітини.

Cytoplasm is the semifluid substance of a cell external to the nuclear membrane and internal to the cellular membrane. It is made up of mostly water and salt. The cytoplasm is responsible for holding the cell components and protecting them from damage. It stores the molecules required for cellular processes and is also responsible for giving the cell its shape.

1.4.4. Органели розташовуються у внутрішній частині клітини – цитоплазмі, спеціалізовані та виконують конкретні функції, необхідні для нормальної роботи клітин. Вони мають широке коло обов'язків: від генерування енергії до контролю зростання та розмноження клітин.

An organelle is a subcellular structure with one or more specific jobs to perform in the cell, much like an organ does in the body. Among the more essential cell organelles are the nuclei, which store genetic information; mitochondria, which produce chemical energy; and ribosomes, which assemble proteins.

1.4.5. Мітохондрія – це двомембранний органоїд еукаріотичної клітини (клітина, яка містить ядро), основна функція якого – синтез АТФ – джерела енергії для життєдіяльності клітини. Мітохондрії зазвичай бобоподібної форми. Також зустрічаються мітохондрії сферичної, ниткоподібної, спіралеподібної форми.

Mitochondria are membrane-bound cell organelles (mitochondrion, singular) that generate most of the chemical energy needed to power the cell's biochemical reactions. Chemical energy produced by the mitochondria is stored in a small molecule called adenosine triphosphate (ATP).

1.4.6. Білки – це високомолекулярні органічні сполуки. Характеризуються надзвичайно високою структурною та функціональною різноманітністю.

Proteins are large, complex molecules that play many critical bodily roles. They do most of the work in cells and are required to structure, function, and regulate the body's tissues and organs.

1.4.7. Апарат Гольджі, або комплекс Гольджі – це одномембранний органоїд, зазвичай розташований біля клітинного ядра. Він бере участь у перетворенні білків клітини і синтезує лізосоми – травні органели клітини, які виконують функцію внутрішньоклітинного розщеплення макромолекул. Апарат Гольджі, або комплекс Гольджі, як частина ендомембранної системи в цитоплазмі, упаковує білки в мембранозв'язані везикули всередині клітини, перш ніж везикули будуть відправлені за призначенням.

The Golgi apparatus, also known as the Golgi complex, Golgi body, or simply the Golgi, is an organelle found in most eukaryotic cells. Part of the endomembrane system in the cytoplasm packages proteins into membrane-bound vesicles inside the cell before the vesicles are sent to their destination.

1.4.8. Рибосома – найважливіша не мембранна органела всіх живих клітин, що служить для біосинтезу білка з амінокислот по заданій матриці на основі генетичної інформації, що надається матричною РНК (мРНК). Цей процес називається трансляцією.

The ribosome is a particle in all living cells and serves as the site of protein synthesis. The ribosome functions as follows: (1) translates encoded information from the cell nucleus provided by the ribonucleic acid messenger (mRNA), (2) Binds together amino acids selected and collected from the cytoplasm by ribonucleic acid (tRNA) transfer.

1.4.9. Мітоз, мейоз – вид клітинного поділу, який відбувається в процесі зростання та розвитку організму. На ньому ґрунтується розподіл усіх існуючих нестатевих (соматичних) клітин, а саме м'язових, нервових, епітеліальних та інших. Розподіл статевих клітин називається мейозом, воно супроводжується зменшенням числа хромосом у дочірніх клітинах удвічі.

Mitosis and meiosis is a type of cell division that occurs during the growth and development of the body. It is the basis for dividing all existing non-sexual (somatic) cells, namely muscle, nerve, epithelial, and others. The division of germ cells is called meiosis, and it is accompanied by a half-decrease in the number of chromosomes in the daughter cells.

1.5. Основні площини тіла та розрізи.

Body plans.

1.5.1. Анатомічна позиція. Термін "анатомічна поза" означає, як тіло людини орієнтоване, розташоване, рухається і спрямоване. Анатомічна позиція: обличчям вперед, руки по швах та пальці рук долонями вперед

Anatomical position: body with face forward, arms at the side, palms facing forwards.

1.5.2. Сагітальний та серединний план. Сагітальна площина (від латинського sagittalis – стріловий) поділяє тіло на праву та ліву частини. У випадку, коли сагітальна площина поділяє тіло на дві однакові половини, її називають серединною площиною.

Sagittal and median plane: the body divides into right and left. The median plane is midline.

1.5.3. Поперечна площина ділить тіло на дві частини: верхню і нижню, площиною перпендикулярної висоті тіла.

The transverse plane divides the body into cranial and caudal (head and tail) portions. Axial – horizontal.

1.5.4. Фронтальна або коронарна площина ділить тіло вертикально на задню та передню частини.

The frontal or coronal plane divides the body into dorsal and ventral (back and front or posterior and anterior) portions.

1.5.5. Задня (спинна) частина тіла при вертикальному розрізі паралельно передній частині обличчя. Задня описує спину або напрямок у напрямку до задньої частини тіла. Підколінник знаходиться ззаду від надколінка.

The posterior (dorsal) position refers to the back or direction toward the back of the body. For example, the popliteus is posterior to the patella; the shoulder blades are located on the posterior side of the body.

1.5.6. Передня або вентральна частина описує передню частину або напрямок у напрямку до передньої частини тіла. Наприклад пальці ніг знаходяться спереду стопи.

The anterior or ventral position refers to the front or direction toward the front of the body. For example, the toes are anterior to the foot.

1.5.7. Верхня (краніальна) описує верхню частину тіла при розрізі горизонтальною площиною паралельно землі до пояса.

Superior (сephalic) – part from the head. Transverse plane. Superior: In anatomy, above or over top of. As opposed to inferior. The heart is superior to the stomach. The superior surface of the tongue rests against the palate.

1.5.8. Нижня (каудальна, хвостова) описує нижню частину тіла від пояса при розрізі горизонтальною площиною паралельно землі.

Inferior (or caudal) means towards the bottom or away from the head-end of the body. Both inferior (towards the bottom) and superior (to the top) describe the location of structures along the vertical axis of the body. For example, the feet are inferiorly situated compared to the hands, which are superiorly situated.

1.5.9. Проксимальний описує положення в кінцівці, яке знаходиться ближче до точки прикріплення або тулуба тіла. Відстань між двома найближчими частинами тіла. Наприклад: плече та лікоть.

Proximal (distance) means nearer to the center (trunk of the body) or the point of attachment to the body. Proximal – nearer of two (or more) items. Example: shoulder is proximal to elbow.

1.5.10. Дистальний (перефіричний) описує положення в кінцівці, яка знаходиться далі від точки прикріплення або тулуба тіла. Більша відстань від серединної лінії тіла. Наприклад, зап'ястя розташоване дистальніше плечевого суглобу.

Distal (distance) – means distant or far from the point of attachment. For example, the hand is distal to the shoulder. The thumb is distal to the wrist. Distal is the opposite of proximal.

1.5.11. Найближча до середньої лінії, віддалена від середньої лінії – відстань органу до вертикальної лінії, до середини тіла. Далека відстань органа від вертикальної лінії, до середини тіла.

Medial and Lateral. Medial – toward the midline of the body (for example, the middle toe is located at the medial side of the foot). Lateral – away from the midline of the body (for example, the little toe is located at the lateral side of the foot).

Секція 2: Зовнішній покрив (шкіра)
Section 2: Integumentary system

2.1. Зовнішній покрив включає: шкіру, волосся, нігті, потові та сальні залози. Integumentary system (Intugement or cutaneous membrane)

The integumentary system includes skin, hair, nails, sweat, and oil glands.

2.2. Дерматологія – розділ медицини, що вивчає будову та функціонування шкіри та її придатків – волосся, нігтів, а також слизових оболонок, а також захворювання шкіри, її придатків та слизових, методи їх профілактики та лікування.

Dermatology is the branch of medicine dealing with the skin. It is a specialty with both medical and surgical aspects.

2.3. Дерматолог. Лікар-дерматолог займається діагностикою, лікуванням та профілактикою захворювань та патологій шкіри, нігтів та волосся.

A dermatologist is a specialist doctor who manages diseases related to skin, hair, nails, and some cosmetic problems.

2.4. Шкіра – найбільший людський орган, вона є захисним бар'єром проти зовнішнього середовища, зберігаючи внутрішній гомеостаз.

Skin is the largest organ in the body and covers the body's entire external surface. It is made up of three layers: the epidermis, dermis, and hypodermis, all three of which vary significantly in their anatomy and function.

2.5. Потові та сальні залози призначені для охолодження та змащення тіла, контролюються нервовою системою та статевими гормонами.

Sweat (sudoriferous) and sebaceous (oil) glands. Sweat glands regulate body temperature. Sebaceous glands are oil-producing glands that help inhibit bacteria, lubricate hair and keep skin soft and waterproof. Control by the nervous system and sex hormones.

2.6. Сенсорні рецептори або сенсорна система – сукупність периферичних та центральних структур нервової системи, відповідальних за сприйняття сигналів різних модальностей із навколишнього чи внутрішнього середовища. Найбільш відомими сенсорними системами є зір, слух, дотик, смак та нюх.

Sensory receptors are specialized epidermal cells that respond to environmental stimuli and consist of structural and supporting cells that produce the external shape of the receptor, as well as internal nerve dendrites that react to specific stimuli: touch, pressure, pain, and temperature. Impulses are transmitted along nerve endings connected to the brain.

2.7. Пори є мікроскопічні отвори, що виконують кілька найважливіших функцій. Вони дозволяють шкірі дихати, через них на поверхню шкіри потрапляє піт, що охолоджує організм, а також природний жир, що відповідає за захист і зволоження шкіри.

Pores are tiny openings in the skin that release oils and sweat. They’re also connected to the hair follicles – eliminations of body wastes.

2.8. Структура шкіри. Шкіра складається з двох основних шарів: епідермісу та дерми, а також гіподерми (підшкірною жировою клітковиною).

The skin is primarily made up of three layers. The upper layer is the epidermis, the layer below the epidermis is the dermis, and the third and deepest layer is the subcutaneous tissue.

2.8.1. Епідерміс – зовнішній шар шкіри.

The epidermis is the outer layer that has no blood or nerve supply. It is stratified epithelium cells.

2.8.1.1. Базальний шар (також званий прошарок проростання) є найглибшим епідермальним шаром і прикріплює епідерміс до базальної пластинки, нижче якої лежать шари дерми. Клітини в базальному шарі зв'язуються з дермою за допомогою переплетення колагенових волокон, які називаються базальною мембраною.

Stratum basale, or stratum germinativum, is the deepest layer, separated from the dermis by the basement membrane (basal lamina) and attached to the basement membrane by hemidesmosomes. The two primary functions of the stratum basale are 1) proliferation and 2) attachment of the epidermis to the dermis. Cells of the stratum basale essentially represent germinal cells (“brick generators”) responsible for generating all epidermis cells.

2.8.1.1.1. Меланін, меланоцит зумовлює колір шкіри, та захищає шкіру від сонячних променів.

Melanocytes are melanin-producing cells in the bottom layer (the stratum basale). Melanin is a dark pigment primarily responsible for skin color. Research has found that melanin helps protect the skin from UV rays.

2.8.1.2. Роговий шар епідермісу – найзовнішній шар епідермісу.

The stratum corneum is the outer layer of your epidermis (skin). It's made up of mostly keratin and lipids. The visible cells shed and are replaced from the lower epidermal layers.

2.8.1.2.1. Кератин це сімейство білків зовнішнього шару шкіри, волосся, нігтів, тощо, спільно з колагеном і еластином забезпечують шкірі пружність і міцність, а також створюють зовнішній водотривкий шар шкіри.

Keratin is a protein that is the first-line defense and helps form hair, nails, and skin's outer layer (epidermis). It helps support your skin, heal wounds, and keep your nails and hair healthy. Waterproofing and microorganism barrier.

2.8.2. Дерма це другий шар нижче за епідерміс. Дерма є складною мережею, що містить клітинні та безклітинні компоненти. Вона містить кровоносні судини, нерви, коріння волосся та потові залози.

The dermis (corium) is the middle layer of skin in the body. It contains capillaries, lymphatic channels, nerve endings, hair follicles, sweat, and sebaceous (oil) glands. Cushions the body from stress and strain. Protect against mechanical injury: storage water and electrolytes.

2.8.2.1. Лінійні дефекти шкіри Лінійні дефекти шкіри є косметичним недоліком, ніякого фізичного дискомфорту вони не завдають.

Stretch marks (striae) are indented streaks that appear on the abdomen, breasts, hips, buttocks or other places on the body. They're common in pregnant women, especially during the last trimester. Stretch marks aren't painful or harmful, but some people don't like the way they make their skin look.

2.8.2.2. Шкірні сосочки – сполучнотканинні утворення конічної форми, що вдаються з сосочкового шару дерми в епідерміс.

The dermal papillae give the dermis a bumpy surface that interlocks with the epidermis above it, strengthening the connection between the two layers of skin. Epidermal ridges on the fingers are commonly called fingerprints.

2.8.3. Підшкірний шар (поверхнева або підшкірна фасція) означає, що під шкірою розташовується сполучна жирова тканина, яку зазвичай називають підшкірною жировою клітковиною. Підшкірний жир бере участь у гомеостазі, захищаючи організм від втрати тепла.

Subcutaneous layer (superficial or subcutaneous fascia) The subcutaneous tissue, or superficial fascia, is the connective and adipose (fatty) tissue. The superficial fascia is the outermost layer located directly under the skin. This layer comprises layers of membranes, loosely packed interwoven collagen, and elastic fibers. Superficial fascia is thicker in the chest and back (torso) and thinner in the arms and legs. The superficial fascia conveys blood vessels and nerves to and from the skin and often promotes movement between the integument and underlying structures.

2.8.4. Апокринові потові залози виділяють невеликі кількості маслянисто-в'язкої рідини, яка відіграє певну роль у хімічних процесах шкірної комунікації.

An apocrine gland is a large sweat gland that produces both a fluid and an apocrine secretion; in human beings, it is located in hairy regions of the body.

2.9. Волосся – ниткоподібний білок волосяних фолікулів у шкірі. Фаза спокою зростання кожні 5–6 місяців.

Hair is long, thin threads of keratin.

2.9.1. Стрижень це видима частина волосся.

The hair shaft is the visible part of the hair.

2.9.2. Волосяні фолікули це трубкоподібна западина, де зміцнюється стрижень. Вони формують волосяний покрив.

A hair follicle is a tunnel-shaped structure in the skin's epidermis (outer layer). Hair starts growing at the bottom of a hair follicle.

2.9.3. Корінь це частина волосся, що знаходиться під шкірою, називається волосяним коренем (або волосяною цибулею). Цибулина оточена волосяним мішечком – фолікулом. Від форми фолікула залежить тип волосся.

Hair roots are embedded in the hair follicle. It contains protein cells and is nourished by blood from nearby blood vessels.

2.10. Нігті – це особливі форми каротину.

Nails (fingers nails and toenails) is an unguis, meaning a keratin structure at the end of a digit.

2.10.1. Тіло нігтя – це видима частина

The nail body is a visible part. The nail plate (corpus unguis), sometimes called the nail body, is the visible hard nail area from the nail root to the free edge, made of translucent keratin protein. Several layers of dead, compacted cells cause the nail to be strong but flexible.

2.10.2. Корінь нігтя – це нижня частина.

The root of the nail. Their part of the nail root appears as a visible white crescent, known as the lunula. The root portion at the base of your nail lies below the skin, underneath the nail, and extends several millimeters into the finger.

2.10.3. Кутикула (над нігтьова пластинка) – епітеліальна плівка на краю нігтьового валика, що оточує нігтьову пластинку в нижній частині нігтя, в районі нігтьової ямочки. Вона виконує захисну роль, не даючи стороннім тілам та бактеріям проникнути до паросткової зони.

The cuticle is a fold of the skin at the base of the nail body. It performs a protective role, preventing foreign bodies and bacteria from entering the germinal zone.

2.10.4. Нігтьова ямочка – частина, яка виглядає як півмісяць і відрізняється трохи за кольором від самої нігтьової пластини своєю блідістю.

The lunula (from Latin 'little moon') is the crescent-shaped whitish area of the bed of a fingernail or toenail. It is located at the end of the nail that is closest to the skin of the finger, but it still lies under the nail.

2.10.5. Вільний край нігтя – це частина нігтьової пластини, яка виступає над основою пальця.

The free edge is a nail extension; grown 0.5 mm per week.

2.11. Патологічний стан зовнішнього покриву (шкіри)

Pathological condition of Integumentary System

2.11.1. Юнацькі вугри або акне – хронічне захворювання, що починається із закупорки сальних проток (фолікулярного гіперкератозу) на тлі жирної себореї в підлітковому віці.

Acne Vulgaris is an inflammatory disease that appears as papules and pustules on the face, chest, back and neckduring adolescence.

2.11.2. Альбінізм – це вроджена відсутність пігментації шкірного покриву і райдужної оболонки очей, блокується вироблення пігменту меланіну.

Albinism is an inherited condition, lacking pigment in the skin, hair, and eyes. It happens because they have less melanin than usual in the body. Melanin gives skin, hair, and eyes their color.

2.11.3. Опік – пошкодження тканин організму, спричинене дією високої чи низької температури, дією деяких хімічних речовин (лугів, кислот, солей важких металів та інших). Розрізняють 4 ступені опіку: почервоніння шкіри, утворення бульбашок, омертвіння всієї товщі шкіри, обвуглювання тканин.

A burn is an injury to the skin or other organic tissue primarily caused by heat or due to radiation, radioactivity, electricity, friction or contact with chemicals. First degree (superficial)-epidermis. Second degree (partial-thickness) – epidermis and upper layers dermis. Third degree (total thickness)-epidermis, entire dermis, and subcutaneous tissue or muscle.

2.11.4. Мозоль – місцеве потовщення та огрубіння шкіри, що має білий, жовтуватий або сіруватий відтінок. Мозолі виникають у роговому шарі шкіри (найвищому), але, якщо не вживати жодних заходів, можуть виникнути ускладнення, що поширюються і на інші шари.

The callus is a painless thickening of the epidermis on the feet and palmar surface of the hands.

2.11.5. Базальноклітинна карцинома, найбільш поширений рак шкіри, є злоякісним новоутворенням, яке виникає в певних клітинах зовнішнього шару шкіри (епідерміс).

Carcinoma, a basal cell, is a malignant epithelial tumor – elevated nodule.

2.11.6. Плоскоклітинна карцинома – це злоякісне новоутворення епідермальних кератиноцитів, що поширюються на дерму; цей вид раку шкіри зазвичай з'являється на відкритих ділянках шкірного покриву.

Carcinoma, a squamous cell, is a malignant epithelial cell tumor – a faster-growing type of cancer.

2.11.7. Дерматит – запальне ураження шкіри, що виникає внаслідок на неї ушкоджуючих чинників хімічної, фізичної чи біологічної природи.

Dermatitis: Inflammation of the skin. Several forms. Contact dermatitis, allergic contact dermatitis. Irritant contact dermatitis. Seborrheic dermatitis.

2.11.8. Екзема це генетично обумовлене шкірне захворювання, що супроводжується свербінням, почервонінням та висипаннями у вигляді маленьких бульбашок з рідиною, не передається від людини до людини.

Eczema is an Inflammatory skin condition. Erythema, papules, pustules, vesicles, scales, crusts or scabs. Itching.

2.11.9. Гангрена – це патологія, при якій відбувається омертвіння органів та деяких ділянок тіла. Основна ознака захворювання – це чорний, синій чи коричневий колір шкіри на кінцівках.

Gangrene means tissue death. Loss of blood supply. Invasion bacteria. Dry and moist gangrene.

2.11.10. Оперезуючий герпес (оперезуючий лишай) – захворювання вірусної природи, що характеризується висипаннями на шкірі з сильним больовим синдромом. Збудник – вірус вітряної віспи (Varicella zoster) сімейства герпесвірусів.

Herpes zoster (shingles) is an acute viral infection – painful vesicular eruption on the skin.

2.11.11. Імпетиго (шкірний висип) – це бактеріальна інфекція поверхневих шарів шкіри, що викликається стафілококами, стрептококами або їх поєднанням.

Impetigo: contagious superficial skin infection. Staphylococcus or streptococcus bacteria.

2.11.12. Саркома Копоші є множинними злоякісними новоутвореннями дерми (шкіри) і займає перше місце серед злоякісних новоутворень, що вражають хворих на ВІЛ-інфекцію.

Kaposi's sarcoma is a vascular malignant lesion. Infected men the most.

2.11.13. Лейкоплакія це захворювання, яке вражає слизові оболонки в організмі людини і призводить до ороговіння епітелію.

Leukoplakia – white, hard, thickened patches in the area mouth, vulva, or penis.

2.11.14. Меланома – це злоякісна пухлина, що виникає з меланоцитів – клітин, які містять темний пігмент меланін. У 90 % випадків меланома локалізується на покривах шкіри.

Malignant melanoma – a darkly pigmented cancerous tumor.

2.11.15. Родимка, невус або родима пляма – вроджені або набуті пігментовані утворення на шкірі. Вони можуть розташовуватися на рівні шкіри або височіти над нею. У певний момент клітини шкіри переповнюються пігментом і перетворюються на меланоцити, скупчення яких називається родимкою.

Nevus (mole) – visual accumulation of melanocytes.

2.11.16. Оніхомікоз – грибкова поразка нігтя. Викликається зазвичай грибками-дерматофітами.

Onychomycosis – a fungal infection of the nails.

2.11.17. Головна воша (педикульоз) – маленька сірувато-біла комаха довжиною від 1/16 до 1/8 дюйма, що живе у волоссі та на шкірі голови.

Pediculosis – highly contagious parasitic infestation caused by blood-sucking lice.

2.11.18. Псоріаз – це хронічний дерматоз (ураження шкіри). Хвороба проявляється у вигляді характерних утворень на тілі: видимих оку папул або бляшок рожево-червоного кольору, поверхня яких лущиться і вкрита лусочками.

Psoriasis – a noninfectious, chronic disorder of the skin, round, silvery-white scales, itching (pruritus).

2.11.19. Короста (лат. scabies) – заразне шкірне захворювання (акродерматит), що викликається коростяним кліщем Sarcoptic scabies. Передається від людини до людини внаслідок тривалого прямого контакту.

Scabies is caused by “human scabies mites.” This causes hot flashes and itching. It mainly affects the genital areas, armpits, arms and chest. Scabies is a highly contagious disease.

2.11.20. Бородавка – доброякісне новоутворення шкіри вірусної етіології, що має вигляд вузлика або сосочка. Викликається різними вірусами папіломи людини (ВПЛ).

Wart (verruca, verrucae), plantar, condyloma, and seborrheic warts mean benign lesions caused by human papillomavirus.

2.12. Діагностика та лікування.

Diagnostic and Treatments.

2.12.1. Тест на алергію – одне з найбільш інформативних досліджень, що дозволяє підтвердити алергічну реакцію та визначити алерген.

Allergy testing includes general intradermal, patch, scratch tests, and allergy blood tests.

2.12.2. Кріохірургія – глибокий вплив низькими температурами на патологічно змінену тканину. Дане лікування являє собою заморожування, що дозується, рідким азотом з температурою кипіння -195, 8 ° С за допомогою спеціального апарату – кріоустановки.

Cryosurgery is a non-invasive procedure that freezes and destroys tissue.

2.12.3. Кюретаж та електродисекція – це метод видалення первинних пухлин. Використовується петлеподібне лезо (кюретка).

Curettage and electrodesiccation are skin cancer treatments that remove basal and squamous cell carcinomas. During the procedure, the doctor will scrape the affected skin surface with a curette (a spoon-shaped instrument).

2.12.4. Дермабразія це механічне шліфування за допомогою спеціальних апаратів для видалення верхніх шарів шкіри. Це стимулює процеси регенерації тканин.

Dermabrasion is used to remove the epidermis and portion of the dermis with sandpaper or brush scars or tattoos.

2.12.5. Дерматопластика – це операція, яка проводиться для відновлення шкірного покрову.

Dermatoplasty means skin transplantation.

2.12.6. Електрохірургія – медична процедура, що полягає у руйнуванні біологічних тканин за допомогою змінного електричного струму з частотою від 200 кГц до 5,5 МГц. Основний принцип електрохірургії полягає у перетворенні високочастотного струму на теплову енергію.

Electrosurgery is a medical procedure that consists of the destruction of biological tissues using an alternating electric current. The main principle of electrosurgery is the conversion of high-frequency current into thermal energy. Electrosurgery: electrodesiccation (fulguration), electrocoagulation, electrocution.

2.12.7. Некротомія (посічення струпа, зокрема і ампутація). Показано для очищення рани за наявності некротичних тканин або усунення некротизованої ділянки кінцівки.

An escharotomy is an emergency surgical procedure involving incising through areas of burnt skin to release the eschar and its constrictive effects, restore distal circulation, and allow adequate ventilation.

2.12.8. Ліпосакція – косметична операція з видалення жирових відкладень хірургічним шляхом.

Liposuction is a type of surgery. It uses suction to remove fat from specific body areas, such as the stomach, hips, thighs, buttocks, arms, or neck. Liposuction also shapes these areas. That process is called contouring.

2.12.9. Біопсія шкіри – процедура, при якій проводиться забір невеликого шматочка шкіри для гістологічного дослідження.

Skin or excisional biopsy – removal complete tumor for analysis. Incisional – removal portion tissue. Punch – small specimen. Shave – shave lesions elevated above skin.

2.12.10. Шкірний трансплантат – операція з пересадки шкіри з однієї частини тіла на іншу. Найбільш часто для пересадки шкіри використовуються трансплантати з внутрішньої поверхні стегон, сідниць, областей нижче ключиці, спереду та ззаду вуха та шкіра плеча.

A skin graft is placing a tissue on the recipient site. Autografting (same person). Homografting or allografting (harvested from cadavers). Heterograft or xenograft (from animal).

2.12.11. Лампа Вуда – це діагностичний прилад, який служить для розпізнавання грибкових та інших захворювань шкіри.

A Wood's lamp emits ultraviolet light and can be a diagnostic aid in determining if someone has a fungal or bacterial infection on the skin or scalp. If there is an infection in the area where the Wood's lamp is illuminating, the area will fluoresce.

Секція 3: Кісткова Система
Section 3: Skeletal System

3.1. Кісткова система – сукупність всіх кісток людини. Спільно з хрящами, м'язами та ін. виконує опорну та рухову функції; у біологічному відношенні вона є активним учасником процесів обміну речовин та кровотворення.

The Skeletal System is the internal framework of the human body.

3.2. Череп людини (лат. cranium) – кістковий каркас голови, сукупність кісток. Череп людини сформовано 23 кістками.

The skull is a bone structure that forms the head. It supports the structures of the face and provides a protective cavity for the brain. The skull is composed of two parts: the cranium and the mandible.

3.2.1. Черепна коробка (анат.) – Кісткове містище головного мозку, череп.

Cranium: the top portion of the skull, which protects the brain. The cranium includes the frontal, parietal, occipital, temporal, sphenoid, and ethmoid bones.

3.2.2. Фонтанель це неокостеніла ділянка склепіння черепа у новонароджених.

Fontanel is a space between the bones of an infant's cranium.

3.2.3. Нижня щелепа (лат. mandibula) – непарна кісткова структура, що утворює нижній відділ лицьового черепа. Є єдиною рухомою кісткою у черепі дорослої людини.

The mandible forms the lower jaw and holds the lower teeth in place. The mandible sits beneath the maxilla. It is the only movable bone of the skull.

3.2.4. Носова кістка – парна, чотирикутна, трохи подовжена і – трохи випукла спереду кістка лицьової частини черепа. Утворює передню стінку скелета носа, формуючи перенісся та верхню частину спинки носа.

The nasal bones are two small oblong bones, varying in size and form in different individuals; they are placed side by side at the middle and upper part of the face and by their junction, form the bridge of the upper one third of the nose.

3.2.5. Сльозна кістка (лат. os lacrimale) – невелика парна кістка лицьового відділу черепа. Розташовується у передньому відділі медіальної стінки очниці. Має форму чотирикутної платівки. Бере участь в утворенні внутрішньої стінки очної ямки та зовнішньої стінки носової порожнини.

The lacrimal bone is a small and fragile bone of the facial skeleton. It is situated at the front part of the medial wall of the orbit. Located at the inner corner eye

3.2.6. Вилицева кістка – парна кістка лицевого черепа. З'єднується з лобовою, скроневою кістками (за допомогою лобового та скроневого відростків), великим крилом клиноподібної кістки та верхньою щелепою.

Zygomatic bone: each side of the face, high part of the cheek, and outer part of the eye orbit.

3.2.7. Під'язична кістка це непарна кістка, яка має форму підкови і залягає під язиком нижче нижньої щелепи.

The hyoid bone is in the front of the neck. It supports the tongue and plays a key role in speaking and swallowing. Connected to nearby structures via ligaments, muscles, and cartilage.

3.3. Трубчасті кістки – це довгі кістки у формі трубки, що мають усередині канал з жовтим кістковим мозком – забезпечують швидкі різноманітні рухи. Розрізняють довгі трубчасті кістки: плечова, ліктьова, променева, стегнова, велика гомілкова, мала гомілкова; та короткі трубчасті кістки: фаланги пальців, кістки плесна і п'ястка.

Tubulous or tubular bones are long, tube-shaped bones with a canal with yellow marrow inside them, allowing rapid, varied movements. There are long tubular bones: humerus, ulna, radius, femur, tibia, tibia, and short tubular bones: phalanges of the fingers, metatarsal and metatarsal bones.

3.3.1. Будова довгої кістки. У зовнішній будові довгої трубчастої кістки можна виділити тіло кістки (діафіз) та дві кінцеві суглобові головки (епіфізи). Епіфізи трубчастої кістки покриті хрящем. Між тілом та головками розташований епіфізарний хрящ, що забезпечує зростання кістки у довжину. Усередині кістки знаходиться порожнина (канал) із жовтим кістковим мозком (жировою тканиною), що й дало назву таким кісткам – трубчасті. У окістя розташовані кровоносні судини та нервові закінчення.

The structure of long bones includes many parts. Diaphysis (the main portion of a long bone). Epiphysis (end of long bone). Epiphyseal line (growth zone). Periosteum membrane (covers the surface of the bone). Articular cartilage (covers the end of bone and joints). Medullary (marrow) cavity. Spongy bone (marrow). Red and Yellow marrow.

3.4. Хрящ (лат. cartilago) – один із видів сполучної тканини, відрізняється щільною, пружною міжклітинною речовиною. Найважливіша відмінність хрящової тканини від кісткової (і більшості інших типів тканин) – відсутність усередині хряща нервів та кровоносних судин.

Cartilage is a resilient and smooth elastic tissue, rubber-like padding that covers and protects the ends of long bones at the joints and nerves and is a structural component of the rib cage, the ear, the nose, the bronchial tubes, the intervertebral discs, and many other body components.

3.4.1. Гіаліновий хрящ (лат. cartilago hyalines) – різновид хрящової тканини; щільний, пружний, склоподібний. Гіаліновий хрящ складає суглобові та реберні хрящі, а також хрящі носа, гортані, епіфіза довгих трубчастих кісток, хрящі трахеї та бронхи.

Hyaline cartilage is the glass-like (hyaline) but translucent cartilage found on many joint surfaces. It is also most commonly found in the ribs, nose, larynx, and trachea. Hyaline cartilage is pearl-grey in color, with a firm consistency, and has a considerable amount of collagen.

3.4.2. Волокнистий хрящ (волокниста хрящова тканина, лат. textus cartilaginous fibrosa) – різновид хрящової тканини; знаходиться в міжхребцевих дисках, напіврухомих зчленуваннях, у місцях переходу волокнистої сполучної тканини в гіаліновий хрящ.

Fibrous cartilage is the tough, very strong tissue found predominantly in the intervertebral disks and at the insertions of ligaments and tendons; it is similar to other fibrous tissues but contains cartilage ground substance and chondrocytes.

3.5. Хребет це основна частина осьового скелета людини. Складається з 33–34 хребців, послідовно з'єднаних один з одним у вертикальному положенні. Хребці поділяють на окремі типи: шийні, грудні, поперекові, крижові (зростаються в криж) і куприкові.

The spinal column is the main part of the human axial skeleton. It comprises 24 vertebrae, a sacrum, and a coccyx. The spinal column protects the spinal cord and connections with the skull, ribs, and pelvis.

3.5.1. Хребець – елемент хребетного стовпа. Складається з тіла хребця, міжхребцевого диска (амортизатор), отвору хребта (отвор для спинного мозку), а також дуги хребця (точки кріплення м'язів і зв'язок).

Vertebra, vertebral body, intervertebral disk (shock absorber), vertebral foramen (opening for spinal cord), vertebral arch (points of attachment for muscles and ligaments).

3.5.1.1. Шийні хребці C1 – C7. Шийні хребці (лат. vertebrae cervicales) – сім хребців, що становлять шийний відділ хребта людини.

Neck bones: C1 – C7 Cervical vertebrae. Connects the spine with the occipital bone of the head.

3.5.1.2. Грудні хребці T1-T12. Грудний відділ хребта складається із 12 хребців. До тіл цих хребців напіврухливо прикріплені ребра. Грудні хребці та ребра, попереду з'єднані грудиною, утворюють грудну клітину. Тільки 10 пар ребер прикріплюються до грудини, інші вільні.

Thoracic vertebrae: T1-T12 Thoracic. Connect with 12 pairs of the ribs.

3.5.1.3. Поперекові хребці L1-L5. Поперекові хребці (лат. vertebrae lumbales) – п'ять нижніх хребців у людини з 20-го по 24-й, рахуючи зверху.

Lumbar vertebrae: L1- L5 Lumbar. Support the back and lower trunk of the body.

3.5.1.4. Крижова кістка. П'ять хребців, що зрослися

The sacrum is a single triangular-shaped bone. Attached to the pelvic girdle.

3.5.1.5. Ку́прикова кістка (лат. os coccygis), ку́прик (coccyx) – це кістка нижнього відділу хребта є гомологом хвостового скелета тварин, яка зростається з вершиною крижів. Куприк утворений 1–5 (частіше 4) зрослими рудиментарними хребцями. Зростання відбувається у віці 12–25 років.

The coccyx is a triangular arrangement of bone that makes up the very bottom portion of the spine below the sacrum.

3.6. Грудна клітка – одна з частин тулуба. Утворюється грудиною, 12 парами ребер, грудним відділом хребта, а також м'язами.

The thoracic cage (rib cage) is the skeleton of the thoracic wall. It is formed by the 12 thoracic vertebrae, 12 pairs of ribs and associated costal cartilages, and the sternum.

3.6.1. Грудинні ребра (сім пар, прикріплених до грудин і хребців), хибні ребра (наступні три пари, що з'єднуються зі спиною і хрящем з сьомим ребром спереду) і ребра, що плавають (прикріплені тільки за спиною).

True ribs (seven pairs, attached to sternum and vertebrae), false ribs (next three pairs, connect to the back and by cartilage to seventh rib on the front), and floating ribs (attached only to back).

3.6.2. Грудина або грудна кістка – плоска, довга кістка, що утворює середню частину передньої стінки грудної клітки; складається із трьох частин, з'єднаних між собою пластинками хряща.

The sternum (breastbone) is the midline of the front thorax. The upper end, called the manubrium, is connected to the clavicle.

3.7. Ключиця (лат. clavicula) – невелика трубчаста кістка S-подібної форми з пояса верхньої кінцівки, що з'єднує лопатку з грудиною і зміцнює плечовий пояс.

The clavicle (collarbone) helps support the shoulder by connecting to the scapula and sternum.

3.8. Лопатка (лат. scapula) – кістка пояса верхніх кінцівок, що забезпечує поєднання плечевой кістки з ключицею. Прилягає до задньої поверхні грудної клітини від II до VII ребер.

The scapula, or shoulder blade, is a sizeable triangular-shaped bone in the upper back. The bone is surrounded and supported by a complex system of muscles that work together to help move the arm.

3.9. Кістки руки. Рука – верхня кінцівка людини, орган опорно-рухового апарату. У руці виділяють такі анатомічні області: плече (плечова кістка), передпліччя (ліктьова кістка, променева кістка), кисть. Руки кріпляться до плеча за допомогою лопатки та ключиці.

The upper extremity or arm is a functional unit of the upper body. It consists of three sections: the upper arm (humerus), forearm (ulna, radius), and the hand. It extends from the shoulder joint to the fingers and contains 30 bones.

3.9.1. Плечова кістка (лат. humerus) – типова довга трубчаста кістка, скелетна основа плеча. Належить до скелета вільної верхньої кінцівки.

The humerus – also known as the upper arm bone – is a long bone that runs from the shoulder and scapula (shoulder blade) to the elbow.

3.9.2. Променева і ліктьова кістка передпліччя – це довгі, злегка вигнуті кістки, які лежать паралельно від ліктя, де вони зчленовуються з плечовою кісткою, до зап'ястя, де вони зчленовуються з карпалами. Променева – зовнішня, ліктьова – внутрішня

Radius and Ulna are lower arm bones. Radius – lateral or thumb side of the arm. Ulna – medial or little finger side of the arm.

3.9.3. Лікоть – це ділянка верхньої кінцівки, яка оточує ліктьовий суглоб. Анатомічно ліктьовий суглоб – складне зчленування відразу трьох кісток: променевої, ліктьової і плечової. З огляду на те, що лікоть складається з декількох кісток, з'єднаних між собою попарно, анатомічно виділяють три його відділи: плечеліктьовий, за рахунок якого рухається передпліччя, згинається і розгинається верхня кінцівка, плечепроменевий, що відповідає за згинання-розгинання, обертання, проксимальний променево-ліктьовий суглоб, завдяки якому виконується обертальний рух руки.

The capitulum (elbow) is a hinged joint of three bones: the humerus, ulna, and radius. The ends of the bones are covered with cartilage. The bones are held together with ligaments that form the joint capsule.

3.9.4. Кисть руки складається з зап'ястя, п'ясті та п'яти пальців.

The hand consists of a wrist (carpal), a metacarpus, and five fingers.

3.9.4.1. Фаланги пальця це короткі трубчасті кістки, що утворюють скелет пальців.

Finger phalanges, the 14 bones, are found in the fingers of each hand and also in the toes of each foot. Each finger has 3 phalanges (the distal, middle, and proximal); the thumb only has 2. Metacarpal bones. The 5 bones that compose the middle part t of the hand.

3.9.4.2. П'ястки – частина скелета верхньої кінцівки між кістками зап'ястка і фалангами пальців. Його утворюють п'ять коротких трубчастих кісток кисті (метакарпалії, від metacarpalia), що відходять у вигляді променів від зап'ястя. Нумерація п'ясних кісток відповідає нумерації пальців, що зчленовуються з ними. У п'ясних кістках розрізняють основу (basis), тіло (corpus) і головку (caput).

Metacarpal bones are any of several tubular bones between the wrist (carpal) bones and each of the forelimb digits, corresponding to the metatarsal bones of the foot.

3.9.4.3. Зап'ясті – відділ верхньої кінцівки між кістками передпліччя та п'ястковими кістками (п'ястком), утворений вісьмома кістками.

The carpal bones are the eight small bones that make up the wrist (carpus) that connect the hand to the forearm.

3.10. Кістки нижніх кінцівок поділяють на кістки тазового пояса і кістки вільної частини нижніх кінцівок. До складу кісток тазового пояса входять з’єднані між собою попереду права і ліва кульшові кістки, а також вклинена між ними позаду крижова кістка, що є нижньою частиною хребтового стовпа. З кожною кульшовою кісткою рухливо з’єднана відповідна вільна частина нижньої кінцівки, що складається із стегнової кістки, великогомілкової і малогомілкової кісток та кісток стопи.

Leg and pelvic bones are comprised of two bones: the thigh bone or femur and the pelvis, which is made up of three bones called ilium, ischium, and pubis.

3.10.1. Тазова кістка, кульшова кістка – парна плоска кістка таза, утворена лобковою, клубовою та сідничною кістками, які зрослися в районі вертлюжної западини – глибокої ямки, що зчленовується з голівкою стегнової кістки. Вони з'єднуються за допомогою хряща в області вертлужної западини.

Hip (pelvis). The two hip bones join each other at the pubic symphysis. Together with the sacrum and coccyx, the hip bones form the pelvis. Each pelvic bone is formed by three components: the ilium, the sciatic bone, and the pubic bone, which are connected by cartilage in the acetabulum area, which serves as the junction of the pelvic bone with the femur.

3.10.2. Здухвинна кістка (лат. os ilii) становить найближчу до хребта частину пояса задніх кінцівок або тазу, що зчленовується з крижовими хребцями.

The ilium is the uppermost and most significant region of the coxal bone. The ilium of the human is divisible into two parts, the body, and the wing; the separation is indicated on the top surface by a curved line, the arcuate line, and on the external surface by the margin of the acetabulum.

3.10.3. Сіднична кістка (лат. os ischii) з'єднується зверху з клубової кісткою, а спереду з лобковою і разом з цими кістками утворює тазову кістку.

The ischium is the lowest portion of the hip bones and is situated below the ilium and behind the pubis; it is one of three regions whose fusion creates the coxal bone.

3.10.4. Лобкова (лонна) кістка. Лобкова кістка (лат. os pubis) складається з тіла та двох гілок. Гілки та тіло лобкової кістки утворюють замикальний отвір. Дві лобкові кістки, зростаючись, утворюють передню стінку тазу.

The pubis is one of three bones that fuse to form the hip bone. It is located anteroinferior to the ilium and ischium and serves as an attachment point for muscles, ligaments, and fascia.

3.10.5. Вертлужна западина – це виїмка у формі півсфери, яка утворена сідничною, клубової та лобковою кістками. У вертлужну западину поміщається головка стегна, утворюючи кульшовий суглоб.

Acetabular cavity or the acetabulum is the deep, cup-shaped structure that encloses the head of the femur at the hip joint. The acetabulum is formed by a combination of all three bones of the pelvis: the ilium, pubis, and ischium.

3.11. Кістки ніг. Нога анатомічно складається з трьох основних частин: стегна, гомілки та стопи. Стегно утворене стегнової кісткою (найпотужнішою і найміцнішою з людських кісток) і надколінком, що захищає колінний суглоб. Надколінник забезпечує блок при розгинанні гомілки. Гомілку утворюють велика і мала гомілкові кістки.

Lower extremities. The major bones of the leg are the femur (thigh bone), tibia (shin bone), and adjacent fibula, and these are all long bones. The patella (kneecap) is the sesamoid bone in front of the knee.

3.11.1. Стегнова кістка (лат. femur, os femoris) – найбільша трубчаста кістка в тілі людини. Тіло її має циліндричну форму і дещо вигнуте спереду; по його задній поверхні тягнеться шорстка лінія (linea aspera), яка служить для прикріплення м'язів.

Femur (thigh-bone): the upper or proximal extremity (close to the torso) contains the head, neck, the two trochanters, and adjacent structures. The femur is the longest and, by some measures, the strongest bone in the human body.

3.11.2. Мищелок – парний фрагмент стегнової кістки, який знаходиться у її нижній частині та формує колінний суглоб.

A condyle is a round prominence at the end of a bone, most often part of a joint – an articulation with another bone. It is one of the markings or features of bones and can refer to the following: On the femur, in the knee joint: medial condyle.

3.11.3. Надколінок – сесамоподібна кістка. Розташовується вона в товщі сухожилля чотириголового м'яза стегна, добре промацується через шкіру, при розігнутому коліні легко зміщується в сторони, а також вгору і вниз.

The patella, also known as the kneecap, is a flat, rounded triangular bone that articulates with the femur (thigh bone) and covers and protects the anterior articular surface of the knee joint.

3.11.4. Колінна чашка є невеликою трикутною кісткою. Колінна філіжанка забезпечує важіль для м'язів, коли вони згинають і випрямляють ногу.

The kneecap (patella) is a small triangular bone. The kneecap provides leverage for muscles as they bend and straighten the leg.

3.11.5. Малогомілкова кістка (лат. os fibula) – довга тонка трубчаста кістка гомілки. Складається з тіла і двох кінців – верхнього та нижнього. Тіло малогомілкової кістки має тригранну призматичну форму, скручене навколо поздовжньої осі та вигнуте ззаду.

The fibula is one of two lower leg bones, smaller than the tibia and located lateral to the tibia.

3.11.6. Великогомілкова кістка (лат. os tibia) – велика, розташована медіально, кістка гомілки, друга за розмірами кістка в тілі людини (після стегнової), найбільш товста частина гомілки. Її верхній епіфіз зчленовується з стегнової кісткою, утворюючи колінний суглоб, нижній – з таранною кісткою передплюсни.

The tibia is the shinbone, the larger of the two bones in the lower leg. The top of the tibia connects to the knee joint and the bottom connects to the ankle joint.

3.11.7. Щиколотка (лат. malleolus "молоточок") – кісткове утворення дистального відділу гомілки. Розрізняють латеральну (зовнішню) та медіальну (внутрішню) кісточки.

The inner and outer malleolus (ankle) are otherwise known as the medial and lateral malleolus. The medial malleolus is the bump inside the ankle formed by the lower end of the tibia. The lateral malleolus is a bump on the ankle's outside, created by the fibula's lower end.

3.11.8. Передплюсна складається із семи кісток. У задній частині передплюсни розташовуються таранна кістка, і кістка п'яти. У передній частині розташовуються невеликі човноподібна, кубоподібна і три клиноподібні кістки (медіальна, проміжна та латеральна).

The tarsal bones consist of seven short bones located at the proximal region of the foot. They are arranged in proximal and distal rows. Calcaneus bone: The largest tarsal bone that projects posteriorly as the heel. The calcaneal tuberosity on the plantar surface can be felt under the skin.

3.11.9. Таранна кістка – одна з кісток передплюсни, що формує нижню частину гомілковостопного суглоба за допомогою з'єднання з велико-і малогомілкової кістками.

The talus bone is a small bone in your ankle. It's sometimes called the astragalus bone. The talus is the second biggest bone in the back of your foot (your hindfoot). Only the calcaneus (heel) bone is bigger. The talus meets your tibia (shin bone) and fibula (calf bone) to form your ankle joint.

3.11.10. П'яткова кістка є найбільшою кісткою передплюсни. Вона має подовжену форму та стиснута з боків. Складається з тіла і бугра п'яткової кістки, що виступає ззаду.

The calcaneus is the large bone forming the heel. It articulates with the cuboid bone of the foot and the talus bone of the ankle, and the Achilles tendon (or tendo calcaneus) is attached to it.

3.11.11. Стопа людини є найнижчим відділом нижньої кінцівки. Частина стопи, що називається ступнею або підошвою, протилежну їй верхню сторону називають тильною стороною стопи. За кістковою структурою стопа ділиться на передплюсну, плюсну та фаланги.

The feet are divided into three sections. The forefoot contains the five toes (phalanges) and the five longer bones (metatarsals).

3.12. Суглоби cполучають кістки скелета між собою. Всі суглоби діляться на прості, утворені двома кістками, і складні, такі, що є зчленуванням трьох і більше кісток.

Joints, also known as articulations, are a form of connection between bones. They provide stability to the skeletal system as well as allowing for specialized movement. Joints can be classified Histologically on the dominant type of connective tissue. i.e., fibrous, cartilaginous, and synovial.

3.12.1. Синовіальний суглоб – це тип суглоба між кістками, які рухаються одна проти одної, наприклад суглобами кінцівок (наприклад, плечовими, тазостегновими, ліктьовими та колінними). Характерно, що він має суглобову порожнину, заповнену синовіальною рідиною.

A synovial joint is the type of joint found between bones that move against each other, such as the joints of the limbs (e.g., shoulder, hip, elbow, and knee). Characteristically it has a joint cavity filled with synovial fluid.

3.12.2. Шарнірний тип суглоба це тип суглоба між кістками лікотя і коліна. А також пальці рук.

Hinge type joint is the type of joint found in elbow and knee, and also fingers. Movement in one direction.

3.12.3. Плоский (тугорухомий) тип суглоба це тип суглоба між кістками у хребцях, зап'ястя, передплюсневих кістках стопи.

Flat (rigid) type joint is the type of joint found In the vertebrae, wrist, and tarsal bones of the foot.

3.12.4. Циліндричний тип суглоба це тип суглоба між кістками шиї біля основи черепа та в лікті.

Cylindrical type joint is the type of joint found in the neck at the base of the skull and at the elbow.

3.12.5. Кулястий тип суглоба – найбільш руховий вид зчленувань з виразно виявленою кулястою головкою і відповідною їй суглобовою западиною, яка охоплює менше половини окружності головки. Це тип тазостегнового та плечового суглобу.

Ball and socket joint is the type of joint found in hip and shoulder. Many directions around central point.

3.12.6. Волокнисті (фіброзні) суглоби представляють собою міцну волокнисту тканину. Це суглоби спини, крижів, черепа та деякі кісточки та тазу.

Fibrous and cartilaginous joint. Fibrous – bones fit closely together (scull bones). Immovable joint. Cartilaginous – bones connected by cartilage.

3.13. Зв'язки це сполучна тканина, яка з'єднує дві кістки та закріплюї їх у певному положенні. А також зв'язки фіксують внутрішні органи.

Ligaments connect bone to bone and hold organs in place.

3.14. Види руху суглоба. У суглобах розрізняють такі види рухів: розгинання та згинання, приведення (до середньої лінії), відведення (від середньої лінії), ротація, супінація (долонею вгору або вперед), пронація (долонею вниз або назад), підошовне згинання (збільшує кут між ногою і стопою, тильне згинання (стопа звужує кут між ногою і стопою), циркумдукція (круговий рух).

Movements of joints: extension, flexion, adduction (toward to midline)-abduction (away from the midline), rotation, supination (palm up or forward)-pronation (palm down or backward), plantar flexion (increases angle between leg and foot)-dorsiflexion (foot narrows angle between leg and foot), circumduction (circular motion).

3.15. Кісткові позначки є для ідентифікації окремих кісток і частинок кісток і допомагають у розумінні функціональної та еволюційної анатомії. Класифікація кісток за формою: трубчасті кістки, губчасті кістки, сесамоподібні кістки, плоскі кістки, змішані кістки та повітроносні кістки.

Bone markings are invaluable to the identification of individual bones and bony pieces and aid in the understanding of functional and evolutionary anatomy. Specific features individual bone.

3.16. Кістковий відросток забезпечує місця кріплення зв’язок і сухожиль; канавки та отвори для проходу кровоносних судин і нервів. Кістки можуть забезпечувати структуру та рух тіла, лише якщо вони прикріплені до навколишніх тканин, таких як зв’язки, сухожилля та апоневрози, а також м’язи. Ці точки прикріплення зазвичай виступають над поверхнею кістки. Будь-яка проекція називається процесом, і вона може мати різну форму та розмір.

Bone processes Bone processes are a projection or outgrowth of tissue from a larger body. For instance, in a vertebra, a process may serve for muscle attachment and leverage (as in the case of the transverse and spinous processes) or to fit (forming a synovial joint) with another vertebra (as in the case of the articular processes).

3.17. Головка кістки – округлий край кістки, що входить до суглоба. Головка кістки відокремлена від стовбура кістки шийкою. Головка зазвичай покрита гіаліновим хрящем всередині синовіальної капсули.

Head of a bone – a rounded, prominent extension of bone that forms part of a joint. It is separated from the shaft of the bone by the neck. The head is usually covered in hyaline cartilage inside a synovial capsule. It is the main articulating surface with the adjacent bone, forming a «ball-and-socket» joint.

3.18. Шийка кістки служить для з'єднання головки кістки з тілом кістки.

The neck is a narrow section connected with the head.

3.19. Горбистість – помірний виступ округлої форми для прикріплення м'язів, сухожиль і сполучних тканин.

Tuberosity – a moderate prominence rounded for attachment muscles, tendons, and connective tissues. Its function is similar to that of a trochanter. Examples include the tibial tuberosity, deltoid tuberosity, and ischial tuberosity.

3.20. Трехантер (вертел) є великим кістковим бугором, до якого кріпляться м'язи, що обертають стегно. Він покритий синовіальною сумкою, завдяки якій полегшується ковзання, згладжується тертя. Великий трохантер (trochanter major) – розташовується вгорі і з латеральної сторони, має на внутрішній поверхні ямку (fossa trochanterica). Малий трохантер (trochanter minor), розташовується медіально та позаду.

A trochanter is a tubercle of the femur near its joint with the hip bone and below the neck for attachment muscles. The trochanters serve as important muscle attachment sites.

3.21. Мищелок це кулястий край кістки, яка за формою відповідає поглибленню в іншій прилеглій кістці так, що утворюється рухомий суглоб.

Condyle – refers to a large prominence, which often provides structural support to the overlying hyaline cartilage. Examples include the knee joint (hinge joint), formed by the femoral lateral and medial condyles, and the tibial lateral and medial condyles.

3.22. Гребінь (клубовий гребінь) це верхній край крила клубової кістки S-подібно вигнутий у верхній частині стегна і утворює по всьому краю потовщений клубовий гребінь (лат. crista iliaca); крилоподібну частину таза.

Crest (iliac crest) is an upper part of the hip bone. The iliac crest is the curved part at the top of the hip. It forms the wing-like part of the pelvis. Muscles, ligaments, and fascia (a thin casing of connective tissue) attach to the iliac crest.

3.23. Заглиблення кістки – це западина на поверхні кістки, через яку проходять нерви та кровоносні судини.

Bone depression is a dip or trench within the bone surface that allows nerves and blood vessels to pass through.

3.24. Борозна (латинський fissurae, множинний fissurae) являє собою паз, природний поділ, глибока складка, витягнуті ущелини, або розрив у різних частинах тіла. Борозни та тріщини поділяють мозок на частки, а також на дві півкулі.

The sulci and fissures are both grooves in the cortex. However, they are distinguished by their size. While the sulcus is a shallower groove surrounding the gyrus, fissures are larger furrows dividing the brain into lobes and also into two hemispheres as the longitudinal fissure.

3.25. Синуси – це з’єднана система повітроносних порожнин в черепі поєднана через співустя з порожниню носу. Інша назва цьго утворення – гайморова пазуха, або гайморів синус.

The sinus is an opening, air-filled space in the skull. These spaces are located behind the forehead, nasal bones, cheeks, and eyes. Healthy sinuses contain no bacteria or other germs. Most of the time, mucus is able to drain out, and air is able to flow through the sinuses.

3.26. Ямка або западина – це заглиблення на поверхні кістки, формою буває широким і неглибоким. Ці поглиблення можна знайти у різних частинах тіла. Вони служать для підтримки структур мозку або отримання суглобових кісток.

A fossa is a depression in the bone surface, which is often broad and shallow. It can be found in various parts of the body. It may support brain structures or receive another articulating bone.

3.27. Отвір – канали для сполучення між двома порожнинами або отвір у кістці для проходження судин або нервів.

A foramen is an opening for communication between two cavities or a hole in a bone for the passage of vessels or nerves. In the skull base, there are numerous foramina that transmit cranial nerves, blood vessels, and other structures – these are collectively referred to as the cranial foramina.

3.28. Синтез вітаміну D (перший крок). Вітамін D функціонує як гормон. Наші тіла самі виробляють цю речовину після дії сонячного світла на шкіру. Головне призначення вітаміну D в організмі людини – забезпечення всмоктування кальцію та фосфору.

Synthesis of vitamin D (first step). Vitamin D is essential for the maintenance of bone mineralization through the regulation of calcium and phosphorus homeostasis. Vitamin D also exhibits many non-skeletal effects, particularly on the immune, endocrine, and cardiovascular systems.

3.29. Патологічні стани скелетної системи.

Pathological conditions of the skeletal system.

3.29.1. Остеопороз – прогресуюче метаболічне захворювання кістки, при якому відбувається зменшення її щільності (маси кісткової тканини в одиниці її об'єму), що супроводжується порушенням її структури.

Osteoporosis means porous bones. Loss of bone density. Hormonal in women, steroid treatment. Fractures. Kyphosis (dowager's hump). Drug therapy, calcium, and weight-bearing exercises.

3.29.2. Остеомаляція характеризується недостатньою мінералізацією кісток внаслідок дефіциту вітаміну D. Люди з остеомаляцією мають нижчі співвідношення кальцій/білок у кістках.

Osteomalacia is a bone disease. The bones are unusually soft. Deficiency of calcium and phosphorus in the blood. In children, rickets occurs due to a lack of vitamin D.

3.29.3. Остеомієліт – це гнійна інфекція, що вражає кісткову тканину (остит), навколишню кістку окістя (періостит) і кістковий мозок (мієліт).

Osteomyelitis is an infection of the bones or bone marrow. Belongs to the category of staphylococcal infection.

3.29.4. Остеосаркома або остеогенна саркома – саркома, злоякісні клітини якої походять з кісткової тканини та продукують цю тканину.

Osteosarcoma is a malignant bone tumor.

3.29.5. Остеохондрома – доброякісна пухлина кістки, що утворюється з хрящових клітин.

Osteochondroma is a benign bone tumor.

3.29.6. Стеноз хребетного каналу – звуження центрального хребетного каналу кістковими, хрящовими та м'якотканими структурами, з вторгненням їх у простори, що займаються нервовими корінцями та спинним мозком.

Spinal stenosis means narrowing vertebral, nerve root, or spinal canals.

3.29.7. Міжхребцева грижа (грижа міжхребцевого диска) – це випинання (екструзія) ядра міжхребцевого диска в хребетному каналі внаслідок порушення цілісності фіброзного кільця.

A herniated disk occurs when a portion of the nucleus pushes through a crack in the annulus. Symptoms may occur if the herniation compresses a nerve.

3.29.8. Клишоногість (talipes equinovarus) – це вроджена вада розвитку кінцівки, що супроводжується змінами на рівні гомілковостопного суглоба і суглобів стопи. Це викривлення стопи, при якому хворий опирається не на підошву, а на зовнішній край стопи, внутрішній край піднятий та повернутий угору, утворюючи виражену увігнутість.

Clubfoot (talipes equinovarus) is a congenital disability in which the foot is twisted out of shape or position.

3.29.9. Аномальне викривлення хребта. Розрізняють 3 види викривлення хребта: сколіоз, лордоз та кіфоз. Сколіоз є деформацією хребетного стовпа в бічній проекції. Кіфоз – вигин хребта, опуклістю назад (горб на спині). Лордоз – вигин хребта опуклістю вперед.

Abnormal curvature of the spine: (A) Kyphosis – outward curvature (humpback or hunchback) (B) lordosis – inward curvature (swayback) (C) Scoliosis – lateral (sideward) curvature.

3.29.10. Перелом кістки – повне або часткове порушення цілісності кістки при навантаженні, що перевищує міцність ділянки скелета, що травмується.

Fracture means broken bones. Broken bone: open, closed, greenstick, hairline or stress fracture, compression fracture, impacted, comminuted, occult.

3.30. Діагностика та лікування.

Diagnostic and Treatment.

3.30.1. Сканування кісток – це дослідження, яке вимірює щільність кісткової тканини. З її результатів можна визначити наявність, тяжкість чи ризик остеопорозу.

A bone scan is a nuclear imaging test that aids in the diagnosis and tracking of several bone diseases. This exam is used to measure bone mineral density (BMD).

3.30.2. Аспірацію та біопсію кісткового мозку проводять шляхом проколу голкою верхньої частини стегна або грудини, потім за допомогою шприца проводиться аспірація (висмоктування) клітин кісткового мозку. Аспірація кісткового мозку та біопсія використовуються для з'ясування причин онкологічних та гематологічних захворювань.

Bone marrow aspiration means a small sample of bone marrow examined under a microscope.

3.30.3. Оцінка щільності кісткової тканини. Для оцінки щільності кісткової тканини використовується двоенергетична рентгенівська абсорбціометрія (DEXA). Цей засіб заснований на вимірюванні мінеральної щільності кісткової тканини (BMD) з використанням спектральної візуалізації.

A bone density evaluation or density scan, also known as a DEXA scan, is a type of low-dose x-ray test that measures calcium and other minerals in your bones.

3.31. Патологічні стани. Суглоби.

Pathological Condition, Joint.

3.31.1. Адгезивний капсуліт це патологія, при якій виникає суттєве зменшення суглобової сумки (капсули), яка ніби обволікає плечовий суглоб.

Adhesive capsulitis, or frozen shoulder, is an inflammatory condition characterized by shoulder stiffness, pain, and significant loss of passive range of motion: trauma, osteoarthritis, or systemic diseases.

3.31.2. Артрит – збірне позначення хвороб (уражень) суглобів запальної етіології. Протікає в гострій та хронічній формі з ураженням одного або кількох суглобів. Серед причин розрізняють інфекцію, обмінні порушення, травми та ін.

Arthritis means inflammations of joints. It includes four types of disease: ankylosing, spondylitis, gout, osteoarthritis, and rheumatoid arthritis.

3.31.3. Анкілозуючий спондиліт (АС) відноситься до системних запальних захворювань, при якому переважно уражається хребет.

Ankylosing spondylitis, also known as axial spondyloarthritis, is an inflammatory disease that, over time, can cause some of the bones in the spine, called vertebrae, to fuse. This fusing makes the spine less flexible and can result in a hunched posture. If ribs are affected, it can be difficult to breathe deeply.

3.31.4. Подагра – метаболічне захворювання, яке характеризується відкладенням у різних тканинах організму кристалів уратів у формі моноурату натрію або сечової кислоти.

Gout is a type of inflammatory arthritis that causes pain and swelling in the joints, usually in flare-ups that last a week or two and then go away. Gout outbreaks often begin in the big toe or lower extremity and can be localized to the arms and spine. The cause of gout is that uric acid is not metabolized properly but accumulates in the blood and in the synovial fluid of the joints.

3.31.5. Остеоартрит (ОА) – захворювання суглобів, порушення процесів відновлення та руйнування різних тканин суглоба. Виявляється болем, набряклістю та скутістю у тому чи іншому суглобі.

Osteoarthritis is a degenerative joint disease in which tissue in joints (hips and knees) breaks down over time. Narrowing of the joint space. This is the most common type of arthritis and is more common in older people. In severe conditions, endoprosthetic surgery is performed.

3.31.6. Ревматоїдний артрит (РА) – хронічне запальне захворювання, яке вражає суглоби та різні органи. Найбільш характерний симптом – біль, скутість і набряк в суглобах кистей і стоп, але запалення може торкнутися й інших суглобів. Це призводить до руйнування суглобів і тяжкої втрати працездатності, а також до пошкодження багатьох органів.

Rheumatoid arthritis is a chronic inflammatory disorder affects many joints, including the hands and feet. In rheumatoid arthritis, the body's immune system attacks its tissue, including joints. In severe cases, it attacks internal organs. Rheumatoid arthritis affects joint linings, causing painful swelling. Over long periods, the inflammation associated with rheumatoid arthritis can cause bone erosion and joint deformity.

3.31.7. Бурсит великого пальця стопи (hallux valgus), також відомий як вальгусна деформація, є деформація суглоба, що з'єднує великий палець зі стопою.

A bunion (hallux valgus) is an abnormal joint enlargement at the base of the great toe.

3.31.8. Ганглій, cухожильний ганглій (гігрома) є доброякісним, пухлинним, кістоподібним новоутворенням, виникає в області сухожильних піхв або суглобів.

A ganglion cyst is a noncancerous lump, often on the tendons or joints of wrists and hands; it starts when the fluid leaks out of a joint or tendon tunnel and forms a swelling beneath the skin, which may be due to trauma or underlying arthritis. A ganglion cyst is round, small, and usually painless. In a few cases, the cyst can interfere with joint movement. A ganglion cyst often clears on its own.

3.31.9. Міжхребцева грижа (грижа міжхребцевого диска) – це випинання (екструзія) ядра міжхребцевого диска в хребетному каналі внаслідок порушення цілісності фіброзного кільця.

A herniated disc (herniated nucleus pulposus) occurs when the central part of the disc wall ruptures and part of the nucleus is pushed through a crack in the annulus fibrosus into the spinal canal. Symptoms may occur if the hernia puts pressure on a nerve. If necessary, treatment includes medications, physical therapy, and possibly surgery.

3.31.10. Розтягнення зв'язок – поширений вид травми. Розтягування зазвичай виникає при різких рухах у суглобі, що перевищують його нормальну амплітуду. Найчастіше розтягуванню піддаються зв'язки гомілковостопного та колінного суглобів.

A sprain is an injury to the ligaments around a joint. Ligaments are strong, flexible fibers that hold bones together. When a ligament is stretched too far or tears, the area around the joint will become painful and swell.

3.32. Діагностика та лікування.

Diagnostic and treatment.

3.32.1. Артроцентез це пункція суглоба – це маніпуляція, яка виконується з діагностичною чи лікувальною метою.

Arthrocentesis, or joint aspiration, is the clinical procedure performed to diagnose and, in some cases, treat musculoskeletal conditions. The procedure entails using a syringe to collect synovial fluid from or inject medication into the joint capsule.

3.32.2. Артрограма – це зображення суглоба, які можуть бути отримані за допомогою рентгенівського проміння, комп'ютерної томографії (КТ) або магнітно-резонансної томографії (МРТ) після введення контрастної речовини.

An arthrogram is a series of images of a joint after injection of a contrast medium, usually done by fluoroscopy or MRI.

3.32.3. Артрографія – діагностичний метод дослідження суглобів, що передбачає введення в їхню порожнину контрастної речовини та застосування рентгенівських променів.

Arthrography is a type of imaging test used to look at a joint, such as the shoulder, knee, or hip. It may be done if standard X-rays do not show the needed details of the joint structure and function.

3.32.4. Артропластика – це метод оперативного лікування патології суглобів, метою якого є відновлення їх функції.

Arthroplasty is a surgical procedure to restore the function of a joint. A joint can be fixed by resurfacing the bones. An artificial joint (called a prosthesis) may also be used.

3.32.5. Артроскопія (артроскопічна хірургія) – малоінвазивна методика, що дозволяє проводити діагностику та лікування внутрішньосуглобових ушкоджень та захворювань. Це різновид ендоскопії.

Arthroscopy is a procedure for diagnosing and treating joint problems. A surgeon inserts a narrow tube attached to a fiber-optic video camera through a small incision – about the size of a buttonhole. The view inside the joint is transmitted to a high-definition video monitor.

3.32.6. Ревматоїдний фактор (РФ) – це аутоантитіла, які помилково атакують власні тканини організму, беручи їх за чужорідні. Аналіз крові на ревматоїдний фактор використовується як маркер запальної та аутоімунної активності.

Rheumatoid factors are proteins made by the immune system that can attack healthy tissue in the body. High levels of rheumatoid factor in the blood are most often related to autoimmune diseases, such as rheumatoid arthritis and Sjogren syndrome.

3.32.7. Швидкість осідання еритроцитів (ШОЕ) – показник при аналізі крові служить непрямою ознакою поточного запального чи іншого патологічного процесу.

Erythrocyte sed rate is a blood test that indirectly measures the level of certain proteins in the blood. This measurement correlates with the amount of inflammation in the body.

Секція 4: М'язова система
Section 4: Muscular system

4.1. М'язи – органи, що складаються з м'язової тканини; здатні скорочуватися під впливом нервових імпульсів. Частина опорно-рухового апарату.

Muscle tissue consists of fibers of muscle cells connected in sheets and fibers. A nerve impulse traveling from the brain or another outside signal tells the muscle to contract.

4.1.1. Перший тип – скелетні (довільно скорочуються). Більшість скелетних м'язів прикріплюються до кісток (через сухожилля). Їхні скорочення контролюються свідомістю, а також автоматично через рефлекси.

First type. Skeletal muscles (voluntary and striated) are attached to the bones of the skeleton. Some do not attach to the skeleton (face, eyes, tongue and pharynx). Skeletal muscles work under conscious control as well as automatically through reflexes.

4.1.2. Другий тип- гладкі м'язи. Гладкі м'язи складаються з одиночних веретеноподібних клітин і виконують мимовільні скорочення. Вони є важливою складовою стінок м'язових порожнистих органів.

Second type. Smooth muscles (visceral and involuntary muscles) are in the walls of hollow organs and tubes. Stomach, intestines, respiratory passageways, and blood vessels. Regulated by hormones and the autonomic nervous system.

4.1.3. Третій тип – серцевий м'яз. Серцевий м'яз (міокард) – це мимовільно поперечносмугастий м'яз, який становить основну тканину стінок серця. Скорочується імпульсами. 72 рази на хвилину.

Third type. Cardiac muscles (involuntary and striated muscles) form the wall of the heart. The autonomic nervous system regulates them.

4.2. Сухожилля – це особливі продовження м'язів, що з'єднує м'яз з кісткою. Частина волокон входить у структуру кістки.

The tendon is a strong fibrous band of tissue that attaches muscles to the bone. Some become continuous with the periosteum of the bone.

4.2.1. Сухожильна піхва це муфта з подвійними стінками. В області кісточки та зап'ястя сухожилля укладені в оболонки (піхви).

A tendon sheath is a layer of synovial membrane around a tendon. It permits the tendon to stretch and not adhere to the surrounding fascia. It contains a lubricating fluid that allows for smooth motions of the tendon during muscle contraction and joint movements.

4.3. Ацетилхолін міститься у бульбашках на кінці рухового нерва, лопається під впливом електричного імпульсу та збуджує м'яз.

Acetylcholine is the chief neurotransmitter of the parasympathetic nervous system, the part of the autonomic nervous system that contracts smooth muscles, dilates blood vessels, increases bodily secretions, and slows heart rate.

4.4. АТФ (аденозинтри-фосфатоза) АТФ (аденозинтрифосфатоза) – це енергія, що утворюється при згорянні кисню та їжі в метохондріях. Енергія необхідна для м'язового скорочення.

Adenosine triphosphate (ATP) is an energy-carrying molecule found in the cells of all living things. ATP captures chemical energy obtained from the breakdown of food molecules and releases it to fuel other cellular processes.

4.5. Патологічні стани. М'язова система

Pathological conditions. Muscular System

4.5.1. М'язова дистрофія – це патологічне захворювання, що прогресує; м'язова слабкість та дегенерація м'язів.

Muscular dystrophy is a genetically transmitted disorder – muscle weakness. Muscle fibers degenerate – progress diseases with all muscles and late stages controlling respiration.

4.5.2. Поліміозит – системне аутоімунне захворювання м'язової тканини (в основному м'язів поперечносмугастої мускулатури).

Polymyositis is an uncommon inflammatory disease or a chronic progressive disease of skeletal muscles (hips and arms). This condition can make climbing stairs, rising from a seated position, lifting objects, or reaching overhead difficult.

4.5.3. Ушкодження м'язів і сухожиль можуть бути наслідком зовнішньої дії, мікротравми, внаслідок незначної напруги уражених структур і тканин, або внаслідок багаторазових субмаксимальних навантажень (прихована травма).

Strains are injuries to the muscles or tendons. A strain is when a muscle is stretched too much, and part of it tears. It is also called a pulled muscle. A strain is a painful injury. It can be caused by an accident, overusing a muscle, or using a muscle in the wrong way.

4.6. Діагностика та лікування.

Diagnostic and treatment.

4.6.1. Біопсія м'язів – інвазивне дослідження, що передбачає відсікання невеликого зразка тканини для гістологічного вивчення.

Muscle biopsy means the extraction of the specimen of muscle tissue by needle or incision.

4.6.2. Електроміографія (ЕМГ) – це метод дослідження біоелектричної активності м'язів та нервово-м'язової передачі.

Electromyography is a procedure that records the strength of the contraction of a muscle under stimulation by an electrical current.

Секція 5: Нервова система
Section 5: Nervous system

Нервова система бере участь у сенсорному сприйнятті органів чуття та регулюванні всіх функцій в організмі.

The functions of the nervous system serve to regulate and coordinate all activities of the body, including mental activity, learning and memory.

5.1. Центральна та периферична нервова системи це головний, спинний мозок та 12 пар – черепно-мозкові та 31 пара – спинномозкові нерви.

Central nervous system (CNC) and peripheral nervous system (PNS). The central nervous system includes two organs: the brain and the spinal cord. The peripheral nervous system is everything else and contains nerves that travel from the spinal cord and brain to supply the rest of the body.

5.2. Нейрони, також звані нервовими клітинами, є електрично збудливими клітинами. Нейрони мають здатність збирати і передавати нервові імпульси до інших нейронів і виконавчих органів. За будовою та функціями нейрони подібні до інших нервових клітин, але на відміну від інших передають інформацію один одному і на великі відстані (до декількох метрів).

Neuron and neuroglia. Neurons are the structural and functional unit of the nervous system. They help in transmitting the nerve impulse. Neuroglia are the supporting cells. Neurons are like the body's communication network, whereas neuroglia facilitates the functioning of the communications network.

5.2.1. Сенсорні (також звані аферентними) нейрони переносять нервові імпульси від сенсорних рецепторів в тканинах і органах до центральної нервової системи. Вони змінюють фізичні подразники, такі як дотик, світло та звук, на нервові імпульси.

Afferent (sensory) neurons carry nerve impulses from sensory stimuli toward the central nervous system and brain.

5.3. Інтернейрони проводять нервові імпульси вперед і назад між сенсорними та руховими нейронами всередині спинного або головного мозку. Вони з'єднують спинномозкові моторні та сенсорні нейрони. Крім передачі сигналів між сенсорними і моторними нейронами, інтернейрони можуть взаємодіяти один з одним, утворюючи ланцюга різної складності.

Interneurons connect the spinal motor and sensory neurons. As well as transferring signals between sensory and motor neurons, interneurons can communicate, forming circuits of various complexity.

5.4. Рухові (також звані еферентними) нейрони несуть нервові імпульси від центральної нервової системи до м'язів і залоз. Вони змінюють нервові сигнали на активацію цих структур. Порушують довільні та мимовільні рухи.

Efferent (motor) neurons are motor neurons that carry neural impulses away from the central nervous system and towards muscles to cause movement.

5.5. Дендрити – це тонкі нервові волокна, які є розширеннями клітинного тіла та проводять імпульси до клітин організму. Нейрон може мати багато дендритів, і кожен дендрит може багаторазово розгалужуватися, утворюючи дендритове «дерево». Кінець кожної гілки може приймати нервові імпульси від іншої клітини, дозволяючи даному нейрону спілкуватися з десятками тисяч інших клітин.

Dendrites conduct impulses toward the cell body.

5.6. Аксони це точки, де нервові імпульси передаються іншим клітинам, а також до дендритів інших нейронів. Аксон може розгалужуватися сотні разів, але ніколи не буває більше одного аксона на нейрон.

Axons conduct impulses away from the cell body.

5.7. Синапси – це складні мембранні переходи, які передають сигнали іншим клітинам. Синапс – це відстань між аксоном та дендритом іншого нейрона. Синапси виникають на кожному терміналі аксона.

A synapse is a space between the axon of one neuron and the dendrite of another neuron.

5.8. Медіатор – хімічна речовина для передачі сигналу від одного нейрона до іншого.

Neurotransmitters are chemical substances that activate or inhibit the transmission of nerve impulses across the synapses.

5.9. Нейроглія, клітини нервової тканини, що виконують важливі функції по підтримці процесів життєдіяльності нейронів і беруть участь у специфічних нервових процесах.

Neuroglia in the nervous system are homeostatic and defensive cells represented by highly heterogeneous cellular populations of different origins, structures, and functions. In this sense, neuroglia support the system in engulfing and digesting unwanted substances (phagocytosis) and keeping the nervous system functional.

5.10. Астроцит – тип нейрогліальної клітини зірчастої форми з численними відростками, є опорними клітинами нейронів, що забезпечують їх харчування та фізичну підтримку, а також беруть участь у процесі передачі та обробки інформації в нервовій тканині.

Astrocytes are star-shaped cells, the most significant of which form the blood-brain barrier to prevent harmful substances from reaching brain tissue. Astrocytes are a subtype of glial cells that comprise most cells in the human central nervous system (CNS). They perform metabolic, structural, homeostatic, and neuroprotective tasks.

5.11. Мікроглії – найдрібніші із гліальних клітин. Основна функція мікроглій – захист від різних інфекцій та пошкоджень нервових клітин мозку, а також видалення продуктів руйнування нервової тканини, у тому числі токсичних білків, пов'язаних із віковою втратою пам'яті та іншими синдромами погіршення інтелектуальних здібностей.

Microglia are cells phagocytose of cellular debris or damaged cells, waste products, and pathogens within nerve tissue.

5.11. Олігодендроцити є типом нейроглії, основні функції якої полягають у забезпеченні підтримки та ізоляції аксонів. Вони формують мієлінові оболонки на аксонах нейронів мозку, що посилює проведення електричного сигналу.

Oligodendrocytes are glial cells similar to astrocytes but with fewer bumps. Oligodendrocytes generate and maintain myelin, increasing the speed and efficiency of axonal signal conduction and contributing to the structure and maintenance of the ensheathed axons.

5.12. Периферична нервова система являє собою сукупність черепно-мозкових і спинномозкових нервів, що відходять від головного і спинного мозку і пов'язують центральну нервову систему з усіма рецепторами та виконавчими органами.

The main function of the PNS is to carry information from the sensory organs and internal organs to the CNS and to convey information between the CNS and all other parts of the body outside the brain and spinal cord.

5.13. Нерв (лат. nervus) – тонка волокнина, що відходить від головного або спинного мозку і є складовою частиною розгалуженої системи, яка керує діяльністю організму. Нерв являє собою покриту оболонкою структуру, що складається з пучка нервових волокон, в основному, представлених аксонами нейронів і підтримувальною їх нейроглією. Нерви – це 12 пар – черепно-мозкові та 31 пара – спинномозкові.

Nerves include 12 pairs of cranial nerves and 31 pairs of spinal nerves.

5.14. Соматична нервова система – це частина периферичної нервової системи, забезпечує свідомий контроль над скелетними м’язами. Соматична нервова система іннервує скелетні м'язи – м'язи обличчя, тулуба й кінцівок, а також шкіру й деякі внутрішні органи – язик, гортань, глотку. У цій системі розрізняють чутливий та руховий відділи.

The somatic nervous system (SNS) is a subdivision of the peripheral nervous system that stretches throughout nearly every body part. The nerves in this system deliver information from the senses to the brain. They also carry commands from the brain to the muscles.

5.15. Вегетативна система. Несвідомий контроль за органами та системами. Вегетативна нервова система контролює автоматичні функції, такі як дихання, травлення, регуляція серцевого ритму та реакція на стрес. Ця система складається з двох головних гілок – cимпатичної та парасимпатичної. Контролюється Гіпоталамусом.

The Autonomic Nervous System (ANS) has the unconscious (involuntary) control of the body and is regulated through the brainstem to the spinal cord and organs. Autonomic functions include control of respiration, cardiac regulation, vasomotor activity, and specific reflex actions such as coughing, sneezing, swallowing, and vomiting. The hypothalamus, just above the brain stem, acts as an integrator for autonomic functions.

5.16. Симпатична нервова система відповідає за реагування на небезпеку або стрес, що насувається, і разом з іншими фізіологічними змінами відповідає за збільшення частоти пульсу і кров'яного тиску, а також при появі почуття хвилювання сприяє підвищенню рівня адреналіну.

The sympathetic nervous system connects the internal organs to the brain by spinal nerves. The sympathetic nervous system prepares the organism for stress by increasing the heart rate, increasing blood flow to the muscles, and decreasing blood flow to the skin.

5.17. Парасимпатична нервова система, навпаки, стає помітною, коли людина відпочиває і почувається спокійно, вона відповідає за такі речі, як звуження зіниць, уповільнення серцебиття, розширення кровоносних судин та стимуляцію роботи травної та сечостатевої систем.

The parasympathetic nervous system is responsible for the body's rest and digestion, while the sympathetic nervous system responds in stressful situations. The parasympathetic nervous system decreases respiration and heart rate and increases digestion. The primary purpose of the parasympathetic nervous system is to conserve energy to be used later and to regulate some bodily functions.

5.18. Гіпоталамус знаходиться в проміжному мозку. Разом з гіпофізом гіпоталамус утворює гіпоталамо-гіпофізарну систему, у якій гіпоталамус керує виділенням гормонів гіпофіза, і є центральною сполучною ланкою між нервовою й ендокринною системами.

The hypothalamus is a portion of the brain with various functions and acts as the body's control coordinating center. One of the most essential functions of the hypothalamus is to link the nervous system to the endocrine system via the pituitary gland. The hypothalamus maintains the body's internal balance- homeostasis and directly influences the autonomic nervous system by managing hormones.

5.19. Центральна нервова система це частина нервової системи, яка включає головний і спинний мозок. Вона забезпечує взаємопов'язану регуляцію діяльності усіх систем організму та реакцію на зміну умов внутрішнього та зовнішнього середовища.

The central nervous system controls most bodily functions, including awareness, thoughts, movements, speech, memory, sensations, and emotion, as well as breathing, heart rate, hormones, and body temperature. The central nervous system is referred to as “central” because it combines information from the entire body and coordinates activity across the whole organism.

5.20. Головний мозок людини (лат. encephalon) є органом центральної нервової системи, що складається з безлічі взаємозалежних між собою нервових клітин та їх відростків.

The human brain is the central organ of the human nervous system. The brain consists of the cerebrum, the brainstem, and the cerebellum.

5.20.1. Передній відділ мозку представлений великими півкулями. Процес мислення, пам'ять, свідомість та вища розумова діяльність.

The cerebrum is the most significant part of the brain, composed of the right and left hemispheres. It performs higher functions like interpreting touch, vision, and hearing, as well as speech, reasoning, emotions, learning, and fine movement control.

5.20.2. Кора великих півкуль головного мозку або кора головного мозку (лат. cortex cerebri) – структура головного мозку, шар сірої речовини товщиною 1,3–4,5 мм, розташований по периферії півкуль великого мозку і покриває їх.

The cerebral cortex (surface of the cerebrum) is the outermost layer of the brain, made up primarily of grey matter. The cortex has four lobes: the frontal lobe, parietal lobe, temporal lobe, and occipital lobe.

5.20.3. Поздовжня щілина великого мозку. Між півкулями проходить поздовжня щілина великого мозку, обмежена краями півкуль і мозолистим тілом.

Longitudinal fissure divides the cerebrum into two hemispheres: right and left.

5.20.4. Звивина (лат. gyrus, множ. gyri) – виступи (складки), що лежать між борознами (заглибленнями) на поверхні півкуль кінцевого мозку. Борозни та звивини створюють характерну «зморшкувату» поверхню півкуль головного мозку людини.

Gyri (gyrus) looks like a ridge on the surface of the brain, surrounded by fissures known as sulci. Gyri have an evolutionary function; they increase the surface area of the brain.

5.20.5. Борозна (лат. sulcus, множ. sulci) – поглиблення (жолобки) на поверхні півкуль мозку. Невеликі борозни оточують звивини (складки), більші та глибокі борозни поділяють частки та півкулі.

The sulci (sulcus) is a groove in the cerebral cortex that surrounds a gyrus. The larger sulci are usually called fissures.

5.20.6. Проміжний мозок розташовується між середнім та переднім мозком. Основними утвореннями проміжного мозку є таламус (зоровий бугор) та гіпоталамус. Останній з'єднаний з гіпофізом – головною залозою внутрішньої секреції.

The diencephalon is located between the cerebrum and the midbrain. Consists of several structures: the thalamus, hypothalamus, and pineal gland.

5.20.7. Середній мозок – розташовується між підкіркою та задньою ділянкою мозку, знаходиться у самому центрі органу. Є сполучним сегментом між верхніми і нижніми структурами, оскільки через нього проходять нервові мозкові тракти.

The midbrain is the topmost part of the brainstem, between the brain and the spinal cord. The midbrain has three main parts – the colliculi, the tegmentum, and the cerebral peduncles. The midbrain plays a crucial role in processing visual and auditory signals. Midbrain functions involve movement of the body and head, as it provides passage for downward pathways for the cerebral cortex.

5.20.8. Задній відділ. До складу заднього відділу мозку входять довгастий мозок, мозочок, «маленький мозок» і вароліїв міст.

The posterior part of the brain includes the medulla oblongata, the cerebellum, and the bridge.

5.20.9. Мозочок бере участь у підтримці м'язового тонусу, координації руху та рівноваги.

The cerebellum plays a role in motor movement regulation and balance control. The cerebellum coordinates gait, maintains posture, and controls muscle tone and voluntary muscle activity.

5.20.10. Стовбур мозку сполучає головний мозок зі спинним. Проходить через усі три відділи мозку.

The brain stem is a region between the diencephalon and the spinal cord. The brainstem sends signals from the brain to the rest of the body.

5.20.11. Довгастий мозок (medulla oblongata) є продовженням спинного мозку. У довгастому мозку знаходяться нервові центри багатьох рефлексів: дихання, серцево-судинний, потовиділення, травлення, смоктання, моргання, м'язового тонусу.

The medulla oblongata is a continuation of the spinal cord within the skull, forming the lowest part of the brainstem and containing control centers for the heart and lungs.

5.20.12. Міст є частиною стовбура мозку. Через міст проходять всі висхідні та низхідні шляхи, що зв'язують передній мозок зі спинним мозком, з мозочком та іншими структурами стовбура.

Bridge (pons) contains nuclei that relay signals from the forebrain to the cerebellum, along with nuclei that deal primarily with sleep, respiration, swallowing, bladder control, hearing, equilibrium, taste, and others.

5.20.13. Ретикулярна формація (лат. formatio reticularis) – структура головного мозку, що знаходиться у стовбурі і пролягає від довгастого мозку через міст до середнього мозку. Складається переважно із білої речовини, в якій нещільно розкидані групи тіл нейронів. Це пункт контролю зворотного зв'язку. Отримує та передає електричні імпульси від усіх нервових клітин.

The reticular formation is a set of interconnected nuclei located throughout the brainstem and includes neurons in different brain parts. The reticular formation includes ascending pathways to the cortex in the ascending reticular activating system and descending pathways to the spinal cord via the reticulospinal tracts.

5.20.13. Мозолисте тіло (лат. corpus callosum) – товстий пучок нервових волокон довжиною близько 10 см під корою головного мозку у товщі поздовжньої щілини. З'єднує ліву і праву півкулі головного мозку. Це найбільша структура білої речовини головного мозку, що складається з 200–250 млн контралатерально спрямованих (назустріч один одному, з обох сторін) аксонів кіркових нейронів. Півкулі головного мозку взаємодіють один з одним через мозолисте тіло.

Corpus callosum is a wide, thick nerve tract consisting of a flat bundle of commissural fibers beneath the cerebral cortex in the brain. It spans part of the longitudinal fissure, connecting the left and right cerebral hemispheres, enabling communication between them. It is the largest white matter structure in the human brain.

5.20.14. Базальні ядра (також базальні ганглії) – кілька скупчень сірої речовини, розташованих у білій речовині. Базальні ядра входять до складу переднього мозку, розташованого на кордоні між лобовими частинками та над стовбуром мозку. До основних функцій базальних ганглій можна віднести: підтримка пози, керування стандартними діями, підтримання тонусу м'язів, а також здійснення контролю за дрібною моторикою.

Basal ganglia are a group of subcortical nuclei situated at the base of the forebrain and top of the midbrain. Basal ganglia are strongly interconnected with the cerebral cortex, thalamus, brainstem, and several other brain areas. The basal ganglia are associated with various functions, including control of voluntary motor movements, eye movements, cognition, and emotion.

5.20.15. Таламус – ділянка сірої речовини у верхній частині проміжного мозку. Таламус виконує декілька важливих фізіологічних функцій. Зокрема, саме таламус відповідає за передання сенсорної та рухової інформації від органів чуття до відповідних ділянок кори великих півкуль головного мозку. Таламус також відіграє важливу роль у регуляції рівня свідомості, процесів сну та неспання, концентрації уваги.

The thalamus is a small structure within the brain located just above the brain stem between the cerebral cortex and the midbrain and has extensive nerve connections to both. The main function of the thalamus is to relay motor and sensory signals to the cerebral cortex.

5.20.16. Епіфіз – це ендокринна залоза неврогенної групи, представлена невеликим шишковидним тілом сірувато-червоного кольору, що розташовується в області четверохолмия середнього мозку.

The pineal body (conarium, epiphysis cerebri, pineal gland) is the source of melatonin, a hormone derived from tryptophan that plays a central role in the regulation of circadian rhythm (the roughly 24-hour cycle of biological activities associated with natural periods of light and darkness).

5.20.17. Долі головного мозку. У корі головного мозку можна виділити чотири долі: потиличну, тім'яну, скроневу та лобову.

Lobes of brain. Each brain hemisphere (parts of the cerebrum) has four sections called lobes: frontal, parietal, temporal, and occipital. Each lobe controls specific functions.

5.20.17.1. Скронева доля відповідає за опрацювання сенсорної інформації для подальшого зберігання, зокрема візуальної, мовної, емоційної та асоціативної пам'яті.

The temporal lobe is involved in the formation of long-term memory, also processes visual and auditory information, and contributes to the understanding of language.

5.20.17.2. Темні частки відповідають за інтеграцію сенсорної інформації, у тому числі забезпечує взаємозв'язок між тактильними відчуттями та болем.

The parietal lobes are primarily responsible for receiving and processing sensory input such as touch, pressure, heat, cold, and pain. The parietal lobes are also involved in the perception of body awareness and the construction of a spatial coordinate system (mental map) to represent the world around us.

5.20.17.3. Потиличні частки відповідають головним чином за зір.

The occipital lobe sits at the back of the head and is responsible for visual perception, including color, form, and motion. Damage to the occipital lobe can include difficulty with locating objects in the space, difficulty with identifying colors, and production of hallucinations.

5.20.17.4. Лобні частки вшдповідають за рух, мову і складне мислення.

The frontal lobe is the largest lobe and the front-most part of the brain. It's responsible for control over many abilities, including the way to think, move, and remember things. It's also a key part of social skills and helps understand and control how to talk, behave, and interact with others.

5.21. Спинний мозок – відділ центральної нервової системи, що розміщений у хребтовому каналі, та виконує рефлекторну й провідникову функції. У центрі спинного мозку проходить вузький спинномозковий канал, заповнений спинномозковою рідиною, який сполучається з системою шлуночків головного мозку. Це двостороння провідна система між головним мозком та периферичною нервовою системою.

The spinal cord is a long, fragile, tubelike structure that begins at the end of the brain stem and continues down almost to the bottom of the spine. The spinal cord consists of nerves that carry incoming and outgoing messages between the brain and the rest of the body.

5.22. Патологічні стани нервової системи.

Pathological Condition of the nervous system.

5.22.1. Хвороба Альцгеймера (також сенільна деменція альцгеймерівського типу) – найпоширеніша форма деменції, нейродегенеративне захворювання. Захворювання викликає повільне ушкодження нейронів та відмирання тканин мозку.

Alzheimer's disease is an irreversible, progressive brain disorder that slowly destroys memory, thinking skills, and physical functioning. In most people with the disease, symptoms first appear in their mid-60s.

5.22.2. Бічний аміотрофічний склероз (ALS) – нейродегенеративне захворювання, що вражає рухові нейрони в головному та спинному мозку.

Amyotrophic lateral sclerosis (ALS) is a progressive nervous system disease that affects nerve cells in the brain and spinal cord, causing loss of muscle control.

5.22.3. Абсцес головного мозку – осередкове скупчення гною в речовині головного мозку. Захворювання викликають стафілококи, стрептококи, гриби, кишкові палички, анаеробні бактерії.

A brain abscess is a pus enclosed in the brain tissue caused by a bacterial or fungal infection. A brain abscess can develop as a complication of an infection, trauma, or surgery.

5.22.4. Струс головного мозку – легка форма черепномозкової травми з короткочасною втратою свідомості (гостре короткочасне порушення функцій головного мозку).

A cerebral concussion is a traumatic brain injury that affects your brain function. Effects are usually temporary but can include headaches and problems with concentration, memory, balance, and coordination. Concussions are typically caused by a blow to the head.

5.22.5. Забій головного мозку (лат. contusio cerebri) – черепно-мозкова травма, при якій відбувається ураження безпосередньо тканин головного мозку. Загальномозкові симптоми поєднуються із вираженими вогнищевими порушеннями (парези, афазія) внаслідок розм'якшення мозкової речовини. Найчастіше вогнища пошкодження розташовуються в області лобових, скроневих та потиличних часток.

Cerebral contusion is a form of traumatic brain injury that is a bruise of the brain tissue. It can be associated with multiple microhemorrhages and small blood vessel leaks into brain tissue. A contusion occurs in 20–30 % of severe head injuries.

5.22.6. Дитячий церебральний параліч. Термін «церебральний параліч» об’єднує групу синдромів, які виникають в результаті недорозвинення або пошкодження головного мозку. Ураження мозку проявляється порушенням м’язового тонусу і координації рухів, неспроможністю зберігати нормальне положення і виконувати довільні рухи. Рухові порушення часто поєднуються з затримкою мовленнєвого, психічного розвитку і судомами. ДЦП не є спадковим захворюванням.

Cerebral palsy is a group of permanent movement disorders that appear in early childhood. Signs and symptoms vary among people and over time. Symptoms include poor coordination, stiff muscles, weak muscles, and tremors. There may be problems with sensation, vision, hearing, swallowing, and speaking.

5.22.7. Порушення мозкового кровообігу або інший термін інсульт – гостре порушення кровопостачання головного мозку, коли приплив крові до частини мозку припиняється або через закупорку, або через розрив кровоносної судини.

Cerebrovascular accident (CVA) is the medical term for a stroke. A stroke is when blood flow to a part of your brain is stopped by a blockage or the rupture of a blood vessel.

5.22.8. Енцефаліт. Енцефалітом називають запалення тканин головного мозку. Його викликає вірусна інфекція. Симптоми схожі на менінгіт.

Encephalitis is an inflammation of the brain caused by a virus when the person experiences measles or mumps or through the bite of a mosquito or tick. Symptoms are similar to meningitis.

5.22.9. Епілепсія – хронічне неінфекційне захворювання головного мозку, характерні напади, що повторюються. Ці напади виявляються як короткочасні мимовільні судоми і іноді супроводжуються втратою свідомості.

Epilepsy is a syndrome of recurring episodes of the excessive irregular electrical activity of the brain resulting in involuntary muscle movements called seizures.

5.22.10. Головний біль (цефалгія) – це суб'єктивна ознака різних захворювань та станів. Джерелом цефалгії служить не сам головний мозок, тому що він нечутливий до болю через відсутність больових рецепторів, а різні структури в ділянці голови та шиї.

Headache (cephalgia) is a symptom that refers to any pain located in the head. It may be chronic or acute. There are several hundred types of headaches, but there are four prevalent types: sinus, tension, migraine, and cluster.

5.22.11. Мігрень – неврологічне захворювання, яке супроводжується хронічними нападами головного болю. Інтенсивність та частота нападів варіюється. Мігрень відрізняється характером болю та відсутністю будь-яких органічних причин, що її викликають.

A migraine headache pain is often described as throbbing or pulsing and usually begins on one side of the head. Migraine headaches are worsened by physical activity, light, sound, or physical movement.

5.22.12. Кластерний (пучковий) головний біль – це болісний, інтенсивний, односторонній головний біль в очній та/або скроневій областях. Супроводжується закладеністю носа, нежиттю, сльозотечею, печінням в області обличчя та іншими вегетативними проявами.

A cluster headache commonly awakens you in the middle of the night with intense pain in or around one eye on one side of your head. It seems related to the sudden release of histamine or serotonin in the body.

5.22.13. Головний біль напруги (tension-type headache) – найпоширеніший різновид первинного головного болю. Біль може бути дифузним за типом «обруча» або локалізуватися переважно в лобово-скроневих відділах.

A tension headache is the most common type of headache. It is pain or discomfort in the head, scalp, or neck and is often associated with muscle tightness in these areas.

5.22.14. Епідуральна гематома – травматичний крововилив, що розташовується між внутрішньою поверхнею кісток черепа та твердою мозковою оболонкою і викликає місцеву та загальну компресію головного мозку.

An epidural hematoma usually develops under a fractured area of the skull. This is a severe, potentially life-threatening condition. Bleeding occurs between the tough outer membrane that covers the brain (dura) and the skull. Epidural hematomas usually involve arterial bleeding and increased intracranial pressure; loss of consciousness is often observed.

5.22.15. Субдуральна гематома (СДГ) або субдуральний крововилив – тип гематоми, зазвичай асоційований з черепно-мозковою травмою. При СДГ підвищується внутрішньочерепний тиск з компресією та можливим ушкодженням речовини головного мозку.

Hematoma subdural occurs between the inner layer of the dura mater and the arachnoid mater of the meninges surrounding the brain. It usually results from tears in bridging veins that cross the subdural space. Blood escapes from the blood vessel, forming a blood clot (hematoma) that places pressure on the brain and damages it.

5.22.16. Гідроцефалія (водянка головного мозку) – захворювання, при якому відбувається надмірне накопичення цереброспінальної рідини (ЦСЖ) у шлуночках та підболочкових просторах головного мозку, що супроводжується їх розширенням.

Hydrocephalus is the condition in which an accumulation of cerebrospinal fluid (CSF) occurs within the brain. This typically causes increased pressure inside the skull.

5.22.17. Внутрішньочерепні пухлини можуть уражати головний мозок та інші структури (наприклад, черепні нерви, мозкові оболонки).

Intracranial tumors occur when abnormal cells form within the brain.

5.22.18. Менингит (гострий бактеріальний) Гострий бактеріальний менінгіт – це запалення шарів тканини, які покривають головний і спинний мозок. Це запалення викликається бактеріями і стрімко розвивається.

Meningitis (acute bacterial) is an inflammation (swelling) of the protective membranes covering the brain and spinal cord. Several strains of bacteria, most commonly streptococcus (pneumococcus), can cause acute bacterial meningitis.

5.22.19. Розсіяний склероз (РС) відноситься до групи аутоімунних захворювань. Цим терміном називають процес заміни паренхіми органів на більш щільну сполучну тканину. Розсіяний склероз характеризується багатоосередковістю ураження головного та спинного мозку.

Multiple sclerosis (MS) means degenerative inflammatory disease of the brain and spinal cord (central nervous system). In multiple sclerosis, the immune system attacks the protective sheath (myelin) that covers nerve fibers and causes communication problems between your brain and the rest of your body.

5.22.20. Нарколепсія – це неврологічний розлад, що характеризується порушенням сну у вигляді неконтрольованих нападів денної сонливості.

Narcolepsy is a chronic sleep disorder characterized by overwhelming daytime drowsiness and sudden attacks of sleep. Narcolepsy can cause severe disruptions in your daily routine.

Конец ознакомительного фрагмента.

Текст предоставлен ООО «Литрес».

Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на Литрес.

Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.