Андрей Тихомиров
Приказката става реалност

"Подводно царство"

Съвременните научни изследвания потвърждават изразените по-рано идеи, обясняващи различни "чудеса", в случая съществуването на "подводно царство".

"Российская Газета" съобщава, че в Мексико Подводни археолози от Националния институт по антропология и история са открили древен сенот на маите, вътре в който е намерено уникално кану. Анализът на тази и други находки показа, че изследователите са успели да намерят това, което маите са смятали за вход към отвъдното. Кратък доклад за изследването, представен като част от 12-ия Международен конгрес на маите, е публикуван на сайта на 2. Съобщава се, че самото кану е открито от подводни археолози още преди две години. Оттогава тя е анализирана в лаборатории в Мексико и в чужбина. Експертите стигнаха до извода, че кануто се използва само за ритуални цели. Въпреки че е направена в традициите на маите, тази лодка не можеше да се задържи на водата, тъй като имаше много тежък нос и кърма. Следователно тя е създадена за символични цели, за принасяне на боговете. Нещо повече, около кануто са открити 38 скелета, включително човешка метатарзална кост, крак на възрастна жена и кости от броненосец, куче, пуйка и орел. Всички находки са направени, докато археолозите се гмуркат в потопения сенот Сан Андрес, разположен под едноименния археологически обект. Сенотът е форма на карстов релеф, естествен провал, образуван от срутването на свода на варовикова пещера, в която текат подземни води. Народите на маите смятали ценотите за свещени места. Градовете обикновено са били изградени около такива съоръжения. За маите това бяха източници на вода и свещени места за жертвоприношения. Освен това легендите казват, че ценотите са портали към отвъдното. Маите вярвали, че вътре в тези естествени структури има входове към подземния свят, по който бродят както боговете, така и душите на починали хора. Известно е, че в редица градове маите са построили изкуствени подземия под главните храмове, имитиращи истински ценоти. В този случай, след двугодишно проучване, археолозите стигнаха до заключението, че сенотът Сан Андрес във вярванията на маите точно се е считал за вход към отвъдното. И те наричат жертвеното кану основното доказателство за това. Между другото, дължината му беше 2,15 метра, ширината – 45 сантиметра, а височината – 36,5 сантиметра. Според археолога Хесус Галегос преобладаването на костите на броненосеца и наличието на човешки метатарзали карат експертите да обмислят ритуалното използване на кануто и поставянето му в пещерата, преди да бъде потопено. Известните способности на броненосеца да плува и дори да ходи по дъното, задържайки дъха си за дълго време, бяха намек, че това животно може да влезе в подземния свят без проблеми. Това отговаря на представите на маите за наводнените пещери като портали към космогоничното пространство. Между другото, първоначално археолозите вярвали, че находките датират от късния класически период (830-950 г.сл. Но радиовъглеродното датиране на дървесината от кану показа, че органичният материал датира от век.

От книгата на Тихомиров А.Е. и Тихомирова м. а., науката за приказките – 2. "0", Екатеринбург, 2021

Приказка с научни Коментари. Научни коментари в скоби.

Морският цар и Василиса мъдрата

Отвъд далечните земи, в тридесетата държава живееше цар и царица; те нямаха деца. (За далечните земи – в древната сметка на деветките: далечните – двадесет и седем, тридесетте – тридесет, както и дванадесетте празници – 12 основни православни празници според старата руска сметка, сравнете с немските цифри, които се четат от последната цифра). Царят яздеше по чужди земи, от далечни страни; дълго време не се прибираше вкъщи; по това време царицата му роди син, Ивава Царевич, но царят не знае за това.

Той започна да си проправя път към държавата си, започна да се приближава до земята си и денят беше горещ, горещ, слънцето беше горещо! И голяма жажда го нападна; каквото и да дадеш, само да пиеш вода! Огледах се наоколо и видях голямо езеро недалеч; спря до езерото, слезе от коня си, легна по корем и нека преглътнем ледената вода. Пие и не мирише на неприятности; и морският цар го хвана за брадата. (Морският цар най-вероятно е водач или свещеник, който пази притежанията си).

– Пусни ме! – царят пита.

– Няма да го пусна, не смей да пиеш без мое знание! (Говорят на един език).

– Каквото искате, вземете откуп – просто го пуснете!

– Дай ми нещо, което не знаеш у дома.

Царят помисли – помисли-какво не знае у дома? Изглежда, че знае всичко, знае всичко-и се съгласи. Опитах-никой не държи брада; стана от земята, качи се на кон и потегли у дома.

Тук той пристига у дома, кралицата го среща с принца, толкова радостен; и той, както научи за сладкото си потомство, се заля с горчиви сълзи. Той каза на кралицата как и какво се е случило с него, те плакаха заедно, но няма какво да се прави, няма да поправите нещата със сълзи.

Те започнаха да живеят по стария начин; и принцът расте за себе си и расте, като тесто върху тесто-скокообразно и порасна голям.

"Колкото и да държите за себе си", мисли царят, " но трябва да дадете: работата е неизбежна!"Той хвана Иван Царевич за ръка, доведе го директно до езерото.

– Потърсете тук – казва той, – моят пръстен; случайно изпуснах вчера.

Остави един принц и сам се обърна към дома. Принцът започнал да търси пръстен, върви по брега и възрастна жена се натъква на него.

– Къде отиваш, Иван царевич?

– Разкарай се, не се притеснявай, стара вещица! И без теб е досадно. (Вещица – от" знам " – знам, сравнете – Веди – от санскрит буквално-свещено знание. Според суеверни идеи, датиращи от езичеството, жената е вещица, която благодарение на тайни връзки със "зли духове" уж е в състояние да причини нещастия на хората, да навреди на животните. Според популярните вярвания вещицата служи на дявола. През Средновековието църковната инквизиция преследва и публично унищожава жени, заподозрени в магьосничество).

– Е, Остани с Бога!

И старата жена тръгна встрани.

И Иван царевич помисли: "за какво се скарах на старата жена? Дайте го и го хвърлете; старите хора са хитри и догадки! Каквото и добро да каже". И започна да мята старата жена:

– Върни се, бабо, прости ми глупавата дума! В крайна сметка казах от досада: баща ми ме накара да търся пръстен, отивам и гледам, но няма пръстен като не!

– Не за пръстена си тук; баща ти те даде на морския цар; морският цар ще излезе и ще те вземе със себе си в подводното царство.

Принцът плачеше горчиво.

– Не тъжи, Иван царевич! Ще има празник на вашата улица; просто ми се подчинявайте, стари жени. Скрий се зад този храст от касис и се скрий тихо. Дванадесет гълъба ще летят тук – всички червени момичета, а след тях и тринадесетата; ще започнат да плуват в езерото; и междувременно вземете ризата от последната и не я давайте дотогава, докато тя не ви даде пръстена си. Ако не можете да направите това, вие сте загинали завинаги при морския цар около целия дворец има висока палисада, цели десет мили, и на всяка игла за плетене е залепена главата; само един празен, не падайте върху него!

Иван царевич благодари на старата жена, скри се зад храст от касис и чака времето. (Верста е древна руска мярка за дължина, равна на 500 сажа, около 1 км).

Изведнъж пристигат дванадесет гълъба; удариха земята на сиренето и се превърнаха в червени момичета, всяка една красота неизказана: нито да мислиш, нито да гадаеш, нито да пишеш с химикалка! (Трансформации – феномени на древния върколак, "свещената" цифра 12 – от 12 месеца-фазите на Луната. Числото 12 се дели без остатък на 2, 3, 4, 6, а следващото число 13 не се дели на нищо – оказва се "проклета дузина"). Те хвърлиха рокли и се впуснаха в езерото: играят, пръскат, смеят се, пеят песни.

Конец ознакомительного фрагмента.

Текст предоставлен ООО «ЛитРес».

Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на ЛитРес.

Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.