Попандопулос та його кохання
Петро Немировський

Переводчик Ірина Гаркуша

© Петро Немировський, 2023

© Ірина Гаркуша, перевод, 2023

ISBN 978-5-0059-6617-9

Создано в интеллектуальной издательской системе Ridero

Петро Немировський

ПОПАНДОПУЛОС ТА ЙОГО КОХАННЯ
Оповідання

Переклад Ірина Гаркуша

Після закінчення школи, не вступивши до інституту, я влаштувався вантажником у хлібний магазин. Робота там була нехитра: протягом дня приїжджали машини з хлібом; залізним гаком я допомагав водіям витягати з фургонів лотки, скидав буханці до великого дерев’яного візка, а потім в магазині розкладав хліб по поличках.

Наша людина завжди знайде лазівку для крадіжки на роботі. Замість десяти буханців на лотік водії на хлібозаводі накидали п’ятнадцять, набивали буханцями все вільне місце у фургоні. Неврахованого хліба набиралося доволі багато. Виторг водії ділили пополовині із касиркою. Моєю ж задачею було повідомити касирку про кількість вкрадених буханців та передати водіям «ліві» гроші. За відмінну роботу водії зі мною ділились цигарками, а касирка відпускала мене раніше з роботи.

***

У повітрі пливли павутинки, вересневе сонце вдень ще припікало. Я сидів на дерев’яному ящику, у синьому робочому халаті, притулившись спиною до теплої цегляної стіни будівлі. Палив та читав романи Ремарка. Як і багатьом юнакам у вісімнадцять років, мені у героїв Ремарка особливо подобалося їхнє вміння пити і не п’янішати, а також здатність багатозначно, щоправда, не завжди зрозуміло, розводитися про життя.

…Чорне, коротко стрижене волосся, м’які риси округлого обличчя, сукня, що ледь закривала коліна. Я бачив її щоранку, як вона йшла до тролейбусної зупинки. Вдень вона поверталася тією ж дорогою. Судячи зі всього, вона жила десь поблизу.

– Сусіди говорять, що в нашому хлібному з’явився інтелігентний

вантажник, – вона стояла переді мною, відщипуючи від палянички кірочку і клала шматочки до рота. – До тебе в цьому магазині вантажником працював якийсь алкаш.

– Алкоголь допомагає впоратися з душевною порожнечею і рятує

наші ілюзії, – багатозначно відповів я, і герой Ремарка з розкритої книги мені схвально підморгнув.

– Мене Жанною звуть. А тебе?

– Олексієм.

– Тобто, Льошик, Алексис. Попандопулос, – засміявшись, вона простягнула мені руку.

***

Ми з нею почали зустрічатись: гуляли парками і дніпровськими набережними. Жанна вчилась у технікумі легкої промисловості. Вона розповідала мені то про моделювання взуття, якому їх там вчили, то про своїх улюблених акторів. Але в основному говорив я – не зупиняючись, про все на світі, з пристрастю і гіркотою, бозна про що…

Конец ознакомительного фрагмента.

Текст предоставлен ООО «Литрес».

Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на Литрес.

Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.