Ричард Грант
Англійська мова. Теорія і практика. Дієслово

Дієслово – це частина мови, яка позначає дію або стан особи або предмета:

My brother works at a factory. – Мій брат працює на фабриці.

Не slept for six hours. – Він спав шість годин.

Дієслово відповідає на питання:

what does the person (thing) do? – що робить особа (предмет)?

what is done to the person (thing)? – що робиться з особою (предметом)?

Дієслова бувають:

– прості – не мають у своєму складі ні префіксів, ні суфіксів:

to do – робити

to run – бігти

to take – брати

– похідні – включають до свого складу суфікси або префікси:

to discharge – розвантажувати

to shorten – вкорочувати

Деякі дієслова є складовими (складними).

Вони складаються з двох слів, що утворюють одне поняття:

to whitewash – білити

to broadcast – передавати по радіо

Найбільш поширений тип складових дієслів – поєднання дієслів з прийменниками і прислівниками:

to come in – входити

to calm down – заспокоїтися

to take off – знімати

to go on – продовжувати

Форми дієслова

– особисті форми – дієслова в трьох особах однини і множини в усіх часах дійсного і пасивного стану в дійсному і умовному способі.

Вони служать в реченні присудком і завжди вживаються при наявності підмета (як правило, займенника або іменника), з яким дієслово-присудок узгоджується в особі і числі:

She lives in Toronto. – Вона живе в Торонто.

Не is working in the library. – Він працює в бібліотеці.

They were invited to the concert. – Вони були запрошені на концерт.

My sister was here in the morning. – Моя сестра була тут вранці.

До особистих форм дієслова також відноситься форма наказового способу, оскільки вона служить присудком, при якому мається на увазі підмет you:

Close the window, please. – Закрийте вікно, будь ласка.

Особисті форми дієслова вживаються в двох числах – однинi і множині – і в трьох особах – 1- ї, 2- ї і 3- ї. Форма 2-ї особи однини вийшла з ужитку в сучасній літературній прозі і побутової мови; замість неї користуються формою 2-ї особи множини.

В англійській мові форми особи і числа збереглися лише в небагатьох випадках.

Так, дієслово to be в теперішньому часі має окремі форми для 1-ї і 3-ї особи однини (I am, he/she/it is), відмінні від форми множини (we/you/they are).

У минулому часі дієслово to be має окремі форми для однини і множини: (I/he/she/it was), (we/you/they were).

У теперішньому часі дієслово to have має окрему форму для 3-ї особи однини: (he/she/it has).

У теперішньому часі всіх дієслів, крім модальних, збереглося закінчення -s, що є ознакою 3-ї особи однини: Не (she, it) writes.

Зважаючи на незначну кількість особистих закінчень в англійському дієслові, його особа і число виражаються підметом: в 1-ї і 2-ї особі – особистим займенником, в 3-ї – як займенником, так і іменником. В англійській мові особистий займенник, що виконує функцію підмета, ніколи не опускається, так як його відсутність не дала б можливості визначити особу і число дієслова.

What do you do after supper? – Що ви робите після вечері?

I read the newspaper. – Я читаю газету.

They say that they want to visit her. – Вони кажуть, що хочуть відвідати її.

Однак один особистий займенник (або іменник), може служити загальним підметом при двох або декількох дієсловах, які є однорідними присудками. Такі присудки з'єднуються сочінітельнимі сполучниками або поділяються комами:

Не left the house, took a taxi and drove to the station.

Конец ознакомительного фрагмента.

Текст предоставлен ООО «ЛитРес».

Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на ЛитРес.

Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.