# Байки

Леонід Глібов

Байки Леоніда Глібова в цілому та розміщені у цій добірці – «Цуцик», «Щука», «Вовк та Ягня», «Мальований Стовп», «Муха і Бджола», «Жаба й Віл», «Зозуля й Півень» – зокрема, сповнені афористичності й глибокої мудрості. «На світі вже давно ведеться, що нижчий перед вищим гнеться», «Рука, як кажуть, руку миє», «І Щуку кинули – у річку» – мораль у кожній байці звучить проникливо, а головні герої є уособленням розуму чи нерозважливості, кмітливості чи наївності, а традиційні вічні теми – соціальна несправедливість, працьовитість і ледарство, правда і обман, добро і зло – центральними у творах Л. Глібова.

## Цуцик

Раз на вікні, у панському будинку,
Патлатий Цуцик спочивав;
То ляже на бочок, то догори на спинку
Або на лапки морду клав.
Якраз проти вікна, звичайно під барканом,
Дворовий пес Бровко лежав
І думав: «Бач, яким він паном,
Ледачий Цуцик, став».
– Здоров був, Цуцику! Знічев’я спочиваєш? —
Прийшовши під вікно. Бровко озвавсь.
– Се ти, Бровко?… Чого-бо так гукаєш? —
Промовив той. – Аж я злякавсь…
Ну, як же ти там поживаєш?
– Нащо питать! Либонь, не знаєш
Собачого життя мого? —
Сказав Бровко. – Далеко до твого…
Живу собі, бо треба жити;
Двір стережу і день і ніч;
Всього доводиться терпіти,
Не так, як ти, панич;
Та ще к тому і їжа препогана,
Хлиснеш помий, коли дадуть,
А як невлад загавкаєш на пана,
То ще й під боки натовчуть.
– Жаль! – каже Цуцик. – Що ж робити!
Буває всяк, —
Обуха батогом не перебити;
А от мені – хоч і довіку б так…
Живу у горницях, на килимах качаюсь,
Жартуючи на сміх;
Частенько з панночками граюсь
І лащуся до них;
І м’яко спать мені, і ласо можна їсти,